EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
- Bed mine døtre komme herind. - Javel.
Det er for tidligt, piger. Jeg kan ikke.
Jeg er ikke stærk nok.
Derfor har du to voksne døtre.
Til at træde ind for dig i sådanne situationer. Jeg gør det.
Tak, men det giver ingen mening.
Hvorfor? Talen er for far. Jeg vil gerne.
Jeg bør gøre det.
Du nyder ikke at tale offentligt som jeg.
- Og jeg var fa... - Hvad? Yndling?
- Benægter du det? - Jeres far havde ikke nogen yndling.
Han forgudede jer begge.
Og lige højt. Som enhver god far bør.
Beslut du det, mor. Som familiens overhoved.
Men hun er ikke familiens overhoved. Det er jeg. Og jeg holder talen.
- Frue. - Tak.
Tak.
For seks år siden hørte jeg min fars gribende ord, -
- da han afslørede statuen af konge Georg V.
Dengang troede jeg ikke, at jeg så snart ville -
- blive kaldt til at tage hans plads.
Men det er med stolthed, at jeg afslører den ædle statue i dag.
Frue...
SØSTRE
Vi har haft denne uro noget tid.
De seneste internationale hændelser styrker blot den tanke.
GIBRALTAR-STRID
Men at sende dronningen på denne rundrejse -
- i det nuværende klima vil sætte monarken -
- i al for stor fare.
Hvad bør dronningen så gøre? Blive hjemme -
- på grund af mindre hændelser udført af rebelske rakkerpak?
Hvilket budskab ville det sende? Kronen trækker sig ikke.
Hvis Storbritannien gjorde det, -
- ville verden allerede leve i et fascistisk tyranni, -
- og vi ville ikke have et rige.
Må jeg så foreslå, at vi undgår Gibraltar?
Den tilgang ville jeg også foretrække.
Hun er ikke klar til noget i den skala. Hun har ikke kompetencen.
Især ikke når så mange herredømmer kræver uafhængighed.
- Vi må vise hensyn til hende. - Behandle hende nedladende.
- Det er ikke det, jeg siger. - Jo, det er.
Bermuda. Jamaica. Australien. Ceylon. Uganda.
Det bliver varmt, Deres Majestæt.
Derfor har vi arbejdet med organza, -
- crepe de chine og shantungsilke.
Vi vil også vise noget specifikt til alle områder, -
- så vi tænkte på kviste af lokale vilde blomster -
- fra hvert land, De besøger.
Til når Hendes Majestæt er i Sydney, foreslår vi en hvid organzakjole -
- med gule akacier.
Hvor mange kjoler er der?
- Et hundrede. - Et hundrede?
- Og hatte? - Seksogtredive.
- Sko? - Halvtreds.
Er det ikke lidt rigeligt? Kan vi ikke økonomisere?
Det var et direktiv fra regeringen selv.
Fra allerøverst.
Vi skal vise den allerbedste side af Storbritannien.
Det er en absurd farce.
Alle kan gennemskue det.
De gamle strudsefjer klædte dig.
Dem skulle du have på oftere.
For 20 år siden havde landet indflydelse -
- og kontrol over en femtedel af verdensbefolkningen.
Se, hvor vi er nu i Indien.
Pakistan, Sydafrika, Irak, Jordan, Burma, Ceylon.
Alle uafhængige.
Men ingen vil indse eller tage sig af det, så...
De sender os ud på Commonwealth-cirkusset.
Som at give en rusten gammel øse et lag maling -
- for at få alle til at tro, at alt er vel. Men det er det ikke.
Rusten har ædt motoren og karosseriet.
Øsen falder fra hinanden.
Men ingen vil se det.
Det er vores job. Det er, hvem vi er.
Et lag maling.
Hvis kostumerne er prægtige nok, hvis tiaraen funkler nok, -
- hvis titlerne er urimelige nok, -
- mytologien uforståelig nok, så må alt være vel.
- Er vi snart færdige? - Ikke helt.
Fire timer har vi brugt på at prøve kostume.
Uniform, sir. Ikke kostume.
Man bærer uniformer i krig. Det her er et kostume.
Det er kun en formalitet, -
- at De skal varetage pligterne i statsrådet, -
- mens Hendes Majestæt er udenlands.
Du er så sød at se til mig efter din tilbagetrædelse.
Hvor meget er der i lommebogen?
Jeg gennemgik den med major Adeane, -
- og vi prøvede at fjerne så meget som muligt, -
- men der er stadig gehejmerådsmødet, -
- nogle indsættelser og militærinspektioner.
Kan vi give noget til prinsesse Margaret?
Hun har bare haft det svært for tiden.
At få lov at brillere lidt kunne være godt for hende.
Få hende på rette spor igen.
Jeg havde også håbet på en smuttur til Skotland.
Og Margaret kunne træde til for mig.
Kontoret er godt gemt væk på ambassaden, hvor ingen ser mig.
- Hvad laver du hele dagen? - Intet.
De må da give dig noget at lave.
- Ingenting er alt, jeg laver. - Er du i det mindste alene på kontoret?
Sergent Hewitt er her. Han er lige kommet.
- Kan han høre dig? - Ja.
- Kigger han på dig? - Ja.
- Er det meningen med sergent Hewitt? - Den eneste mening.
Hvor frygteligt.
Det er ikke permanent.
Men sådan føles det. To år.
Uden dig til at beskytte mig. Vejlede mig.
Jeg føler mig slet ikke forankret uden dig.
Men det er, hvad vi blev enige om for at hjælpe din søster.
Så kan vi gøre, som vi vil.
Det var det. Så går jeg.
Vi ses, når du er tilbage fra rejsen om...
Treogtyve uger.
- Ring, hvis du mangler noget. - Ja.
Det kommer du ikke til.
- Du har slet ikke brug for mig mere. - Jo da.
Nej, du har ej. Det har ingen af jer.
Jeg har to voksne døtre, som passer på sig selv nu.
- Hvem skal du bo hos? - Vyners.
Oppe i Caithness ved Northern Gate? Dunnet Head?
Det er ved Jordens ende.
Så kan man virkelig komme væk fra alt.
- Og tænke en hel masse. - På hvad?
Alt.
Tænk nu ikke for meget eller for dybt. Det bliver et stort rod.
Jeg har arrangeret, at Margaret -
- træder til som statsoverhoved, mens jeg er væk.
- Hvorfor? - Nogen skal jo gøre det.
Tænk, hvis nogen blev slået til ridder af en tjenestemand.
Hvis du tror, hun kan klare det.
Stå stille, se køn ud og vifte med et sværd?
- Og holde taler? - Som skrives for hende.
Og komme til tiden.
Der er nok folk, som får hende af sted.
Og opføre sig ordentligt.
Det skal nok gå.
Og hvis du vil lade mig tale færdigt...
Du må give Margaret lidt plads.
Plads til at brillere. Det har hun brug for.
Og som den ældste søster -
- bør du være generøs nok til at respektere det.
Det er jeg.
Er du?
Fald på knæ.
- Er det nødvendigt? - Ja.
Jeg vil sikre mig, at jeg ved, hvad jeg laver, inden du rejser.
Fint.
Bare du har en rolig hånd.
Du virker usædvanligt anspændt. Dårlig samvittighed?
.Hvorfor skulle jeg have det? - Tænk dig om.
- Mener du Peter og udstationeringen... - Forvisning.
Jeg handlede efter regeringens råd.
Idéen kom fra din lakaj Lascelles.
- Det var lidt for hårdt. - Var det?
- Ja. Og du skal bruge den flade side. - Undskyld.
- Hvordan har han det? - Peter? Han klarer sig.
Uden at brokke sig. Fordi det gør stærke mænd.
Men det er ensomt i Bruxelles.
Ikke noget rigtigt job, lille bolig, forfulgt af fotografer.
Han må holde sig væk fra alle fester og alle fælder.
- Hvilke fælder? - Som sættes for ham.
Dem, som vil fange ham i en kompromitterende position.
Som håber på enden af forholdet.
- Margaret, du forestiller dig ting. - Nå?
Ja. Og det er også snart overstået.
To år?
De første tre-fire måneder suser forbi, mens du vikarierer for mig.
Jeg skal prøve ikke at stjæle billedet fra dig.
Men jeg må give det min egen personlighed.
Jeg forventede intet andet.
Det er fordelen ved at have personlighed.
For meget personlighed. Personlighed i overflod.
Sagde du ikke det med bare en smule misundelse?
Bare husk, hvem du er afløser for.
Min søster uden personlighed.
Din dronning. Ikke en dansepige.
Blev præsenteret for Bermuda for første gang.
Det royale par flyver til Jamaica....
Sidste gang, De tog på denne rejse, -
- blev den afbrudt af Deres afdøde fars bortgang.
I kongens sidste måneder fortalte han mig flere gange, -
- at han kunne mærke alt glide ham af hænde.
Riget, vores plads i verden.
Han så denne rejse som en mulighed for at holde alle herredømmer tæt på -
- og bevare det rige.
Så tag ham med Dem i ånden. Lad hans...
Lad hans eksempel vejlede Dem og hans tanker berøre Dem.
- Det skal jeg gøre. - Og hvis jeg må...
Lad dem aldrig se den ægte Elizabeth Windsor.
Kameraerne, fjernsynet.
Lad dem aldrig se, at det er en byrde at bære kronen.
Lad dem kigge på Dem... men lad dem kun se det evige.
- Tak, Winston. - Deres Majestæt.
Godt klaret. Du kom.
Var det let at komme hertil, gjorde alle det.
Det er det gudskelov ikke.
- Skal vi holde en pause? - Nej!
Jeg har siddet ned i timevis. Jeg vil gå en dejlig lang tur.
Eller en ridetur.
Kom så!
Åh, Skotland. Skønheden.
Jeg havde nær glemt, hvordan det er at føle sig oplivet.
Du er altid velkommen.
Du ville hurtigt blive træt af mig.
Du kunne blive en nabo. Et slot ved kysten er til salg.
De truer med at rive det ned. Ejeren har ikke råd.
En mand ved navn Imbert-Terry. Sær fyr.
Rygtet siger, at han af og til synger for sælerne, der svømmer forbi.
Hvor ejendommeligt.
Har det været hårdt?
Ja.
Jeg vil ikke lyde ynkelig, men det har været tab på tab.
Først tabet af en mand.
Så tabet af et hjem, da jeg måtte forlade paladset.
Tabet af moderskabet, som døtre bliver voksne.
Tabet af en rutine, en mening i livet. Tabet af en krone.
Tænk jer, 17 års erfaring som dronning og familiens overhoved.
Bertie var en skøn mand og far, men han behøvede hjælp som konge.
Og så mistede vi ham, og -
- netop når de burde give mig mere at lave, -
- så jeg ikke taber modet, fjerner de...
De fjerner alt -
- og lægger det i hænderne på en pige, som slet ikke er udrustet til det.
Det er jeg ked af.
Bermuda vil altid have en fremtrædende position -
- i det britiske Commonwealth.
En position, som forbliver upåvirket af den tumult, verden nu oplever.
Min mand og jeg er dybt rørte over den velkomst, vi har modtaget her.
Bermuda har og vil altid have et vigtigt sted i vore hjerter.
Må Gud velsigne jer.
Det gik da godt. Budskabet blev leveret klart og tydeligt.
"Forbliv loyal, eller dø." Kan vi gå nu?
Desværre ikke.
Jeg vil ikke skynde på Dem, men vi må hastigt videre.
Ja, selvfølgelig.
- Deres Majestæt? - Jeg kan ikke gøre det hurtigere.
Tag det roligt.
- Klar til Dem. - Giv hende en chance.
Det er flåden om igen. Otte minutter. Ikke ni, ikke syv.
På det næste sted holder De tale i Royal Yacht Club, -
- så med færge til en skole nær Mangrove Bay på øens vestlige side.
Så er De vært for en havefest her i guvernørens hus, -
- hvor der helst skal blive tid til at plante et træ.
Bliver der også tid til at gå på toilettet?
Bare i morgen er bedre.
Desværre ikke.
Op klokkem 04.30 for at flyve til Jamaica klokken 06.
Nu skal vi vinke som tosser igen.
Er vi heldige, ejer de alle et fjernsynsapparat en dag, -
- og så kommer de ikke ud sådan her.
Inden vi letter, vil jeg gennemgå ruten for første dag i Jamaica.
Skønt.
- Ja. Sid ned, Michael. - Tak.
Ved middagstid mødes vi af guvernøren -
- og repræsentanter fra De Vestindiske Øer.
En æresgarde dannes ved det jamaicanske...
Det er billedet, vi aldrig må glemme i Jamaica.
Den skønne dame og den høje, flotte sømand, hendes mand.
Så tæt på børnene, at de næsten kan røre hende.
Så yndefuld og så tæt på...
Oberst Charteris tænkte, at De nok vil se talen til i morgen.
- Give Dem mulighed for at forberede. - Tak.
Du milde.
- Vil du finde en blyant til mig? - Javel.
Og spørg oberst Charteris, om han vil komme og besøge mig i morgen.
Fra alle De Vestindiske Øer er folk kommet i dag for denne ceremoni -
- for at udtrykke deres loyalitet til hende.
Godmorgen.
- Kom ind, Martin. - Deres Kongelige Højhed.
Talen til ambassadørens reception i aften.
Ja?
Den er skrevet til min søster. Velskrevet.
- Tak. - Tydeligvis til hende.
Den afspejler hendes personlighed, hvis det er ordet.
Som vi ved, er min personlighed en anden.
Bestemt.
Og da jeg vikarierer for min søster i aften, -
- tænkte jeg, om jeg må lave en eller to små justeringer i teksten?
- Frue? - Give den lidt mere kulør.
Så den føles mere som mig.
Hendes Kongelige Højhed forstår nok, -
- at der kommer vigtige personer til receptionen i aften.
Med forskellige baggrunde og følsomheder.
Talen er særligt tilpasset for at undgå at fornærme nogen.
Og også at underholde.
Det er ikke monarkens plads at underholde.
Jeg er ikke monarken.
Det forstår jeg, men De er der i hendes sted.
Hvad med State Diadem-tiaraen? Eller Cambridge Lovers' Knot?
De tilhører Hendes Majestæt.
Hendes Majestæt er ligeglad.
Desuden forventer folk, der kommer i aften, vel at møde en dronning?
- Jo. - Lad os give dem en.
Deres Excellencer...
Jeg er glad for at være her i aften i stedet for min søster, -
- som er af sted på sine rejser -
- et sted mellem Bermuda, Jamaica og Fiji.
Uden tvivl distraheret -
- af bølgende marker med sukkerrør og yndefulde palmer, -
- af mørkeblåt vand ved hvide koralstrande.
Af dramatiske grønne bakker, tyk vegetation, -
- og de diskrete rytmer af sang og dans.
Men mere levende og endnu mere strålende -
- end de smukke øers farver eller musikkens genklang -
- eller velkomsten fra venlige mennesker, hvor end min søster rejser, -
- er, hvad jeg ser, når jeg kigger ud i aften.
Når jeg kigger ud på alle jer. Jamen dog... Hvor ser I vidunderlige ud.
Og glitrende.
Og særdeles eksotiske.
Og sikket fint selskab vi har her i aften.
Vor ambassadør i USA, sir Roger Makins.
Det eneste ærlige i Washington.
Vor flotte ambassadør, Alec Kirkbride, i Libyen.
Han er enlig, d'damer.
Sir Charles Peake og hans hustru fra Grækenland.
Et land, der har givet os så meget.
Filosofi, demokrati, min svoger.
Til alle jer byder jeg velkommen.
Som regel er maden her ret ordinær, vinen er oftest ret god.
Og jeg har sørget for, at der er masser af det.
Jeg tvivler ikke et sekund på, at vi får en vidunderlig aften.
Tak.
Det føltes så godt.
Min søster siger altid, at hun ikke er egnet til det.
- Jeg var skabt til det. - Det ved jeg.
Jeg bad dem lave så mange aftaler som muligt de næste måneder.
Indsættelser, ballet. Debutanternes bal.
Kan du ikke komme og se mig? Bare en gang.
Var det uden risiko, kom jeg styrtende.
Men hører aviserne om det...
Aviserne elsker os. Folket er på vores side.
I deres øjne kan vi ikke gøre noget galt.
PRINSESSE MARGARET EN BLÆNDENDE VÆRT
Ikke tid til søvn. Rådhuset skal besøges.
Og båndene skal klippes over. Og frokosterne skal spises.
- Klar? - Nej. Næsten. Gå du i forvejen.
Giv mig et øjeblik. Jeg er der straks. Tak.
Fint.
Hvad er der?
Der var en reception i London i sidste uge.
Margaret var åbenbart blændende.
Havde du foretrukket, at hun havde dummet sig?
Nej.
Måske.
- Er det forfærdeligt? - Ja.
Du er ikke gift med en helgen.
Det vidste jeg. Men jeg har tiltro til hende.
- Margaret? - Til hendes evne til at dumme sig.
- På lang sigt. - Eller overstråle mig.
- Og dumme sig. - Og overstråle mig.
Det ligner dig ikke.
Undskyld.
Det kan være, at vi overdriver.
Det ville måske være fornuftigt at fjerne et par aftaler.
Jeg mener... 57 australske byer på 58 dage.
Vi bør måske ikke besøge dem alle.
Nej.
Vi holder alle aftaler.
Ingen aflysninger. Ikke én.
Vi er stødt på nogle udfordringer i dag.
Ruten er 16 km, og gaderne er proppede.
- Hvor lang tid tager det? - Der er afsat to timer.
To timer. I 38 graders varme?
Jeg kan bede dem øge den planlagte fart lidt.
- Men så får hestene det svært. - Nej, det er fint.
Her er hun endelig. Iblandt os.
Fortryller vores folk i by efter by.
Eftermiddag i Sydney først. Så elskelige Adelaide.
Videre til ærværdige Hobart ved Mount Wellingtons fødder.
Der er det. Castle of Mey.
Er hun ikke skøn?
Jo.
Og sikken udsigt.
- Kaptajn Imbert-Terry. - Orlogskaptajn Vyner.
Lady Doris. Og...
Vi har mødt hinanden.
- Det tror jeg ikke. - Jo, jo.
Jo, Deres... Deres ansigt virker så bekendt.
Jeg kommer snart i tanker om det.
- Må vi komme ind? - Ja, ja.
Hvis De er interesseret i slottet, så lad mig være ærlig.
Taget trænger til... til en smule arbejde.
Og et eller to vinduer skal udskiftes, og -
- elektriciteten skal installeres.
Og der er ingen spisestue. Eller badeværelser.
Og jeg har solgt de fleste gode jagt- og fiskeområder.
De er ingen sælger.
Stedets tilstand er så slemt, at jeg bør give det bort.
Det er uacceptabelt.
Hvorfor ikke?
Det ville man se skævt på. På grund af, hvem jeg er.
De er skuespiller. En berømt filmstjerne.
- Nej. - Sanger så.
Nej.
Det ligger lige på tungen.
Det går tilbage til midten af det 17. århundrede.
Det var i... Det var i samme familie i 14 generationer.
Vi købte stedet i 1929, og min kone og jeg havde 11 lykkelige år her.
Men så kom krigen...
- Løsningen er: Hold op med at smile. - Nej.
Hvis jeg ikke smiler, siger alle:
"Er hun sur?"
Nej, det er ikke... Hvad synes De, doktor?
Det er krampe. Musklerne er overanstrengte. Hvile bør klare det.
- Som jeg sagde: Hold op med at smile. - Nej.
Jeg har en aftale i aften. Hvad kan vi gøre?
Jeg kan injicere noget afslappende i det berørte område.
Men pas på med suppe.
De vil have mindre styr over tyggebevægelserne.
Og det er ingen langtidsløsning.
- Udmærket. Jeg tager indsprøjtningen. - Du godeste.
Og savle suppe på din kjole?
Ved du godt, at forleden aften vågnede jeg med højre arm over dynen?
Ved du, hvad jeg lavede? Jeg havde vinket til folk i søvne.
Godt.
Sid venligst stille, Deres Majestæt.
Amerikanske fly, våben og ammunition støtter franske og vietnamesiske styrker.
Russiske og kinesiske våben støtter Viet Minh.
PRINSESSE GÆSTER MINE
Prinsesse Margaret er iført overalls, da hun besøger kulminen i Nottinghamshire.
Hendes besøg til kuloverfladen er en del af rundvisningen af minen, -
- der ses som en af de mest moderne i Europa.
Efter næsten en time under jorden har prinsessen en souvenir med op, -
- et stykke kul, hun selv har brudt.
Nød De minearbejdet, Deres Kongelige Højhed?
Det gjorde jeg. Selvom det er yderst støvet dernede.
Jeg fik endda noget af det i munden, men det smagte skønt.
Efter at have oplevet forholdene føler De så med minearbejderne?
Man kan ikke undgå at føle med dem, der må arbejde dernede.
Det er ulideligt mørkt, varmt og trangt.
Det virkede til, at forholdene stadig er risikable -
- for disse stakkels, tapre mænd, som arbejder under jorden.
Hvad siger De til autoriteterne om sagen?
- Jeg har ikke mere at sige. - Hvem er kullet til?
Jeg har nogen særlig i tankerne.
Oberstløjtnant Townsend?
- Savner De ham? - Ja, jeg gør. Meget.
Og savner De Deres søster, Hendes Majestæt, dronningen?
Ikke lige så meget, nej.
Hvorfor sagde du det?
- At du savnede mig. - Det gjorde jeg. Og gør.
- Men det var ikke klogt. - Hvorfor ikke?
Du må ikke bruge en offentlig lejlighed til at gå efter din søster sådan.
- Begynd du nu ikke også. - Det er... Buckingham bliver ikke glade.
Og vi vil have Buckingham på vores side.
Hvem tror du, at du svigter? En koala?
Alt det her er et cirkus. Et elendigt cirkus.
Vi trasker fra by til by, og vi er de dansende bjørne.
- Hvad laver du? - Jeg tager denne fornøjelse tilbage.
Nej! De slår dig ihjel.
Din far røg 40 om dagen, og nu ved jeg hvorfor. Den stakkel.
Han tog nok et kig på denne rejse og tænkte:
- "Kræft er det bedre alternativ." - Ti stille.
Hvad vil du bevise? Hvad vil du høre ham sige?
"Bravo, Lilibet. Du klarede hele rejsen.
Lilibet svigter dig aldrig. Satte flueben ved alle bokse.
Begik aldrig en eneste fejl.
Nu elsker jeg dig endelig mere, end jeg elsker Margaret."
Ud. Forsvind!
- Rør mig ikke. For pokker da. - Forsvind!
- Vov ikke på at komme tilbage! - For guds skyld!
- Lad mig tale med dem. - Nej.
Jeg gør det.
Jeg beklager det lille skænderi. Hvilket nok forekommer i de fleste ægteskaber.
Hvad vil I have mig til at gøre? Til jeres ugerevy.
Endnu en gave til Deres Majestæt.
Tak.
Deres Kongelige Højhed...
Når De er ude i offentligheden på tjeneste, er De ikke Dem selv.
Vel er jeg mig.
At udtrykke politiske meninger om arbejdsforhold i miner -
- og det i teatret.
Og ingen vil have Dem til at være Dem, men det.
En statue? En ting?
Kronen. Det er det, de vil se. Ikke Dem.
Det øjeblik, De bliver Dem selv, splintrer De illusionen.
Folk vil have nogen, der tager det til sig. Ikke nogen, der frygter det.
Gør det til kød og blod. Giver det liv.
Deres onkel, Edvard 8., truede med at gøre det.
At påtvinge institutionen sin individualitet.
Bringe det til live.
Og han ødelagde det næsten i processen.
Sammenlign ikke det her med abdikationen.
Alle de tilbageværende royale aftaler, mens dronningen er væk, -
- bør udføres af dronningemoderen.
Min mor er i Skotland.
Jeg har sendt nogen til at bringe hende hjem. Nu.
Deres Kongelige Højhed.
- Vi sagde 11. - Hvad er klokken nu?
Den er næsten middag.
Du godeste, og jeg gik ellers i så god tid.
- Gik De langs kysten? - Ja.
De tænkte ikke på vinden. De gik i modvind til morgen.
- Mon ikke. - Men så suser De tilbage.
Jeg har gjort mig nogle tanker.
Jeg og mine advokater har fundet en sum, -
- som jeg synes er en rimelig pris for det her velbeliggende slot.
Fortsæt.
Vær klar. 100 pund.
- Hvad? - Undskyld. Er det for dyrt?
- Det er absurd. - Nej, ganske rimeligt.
For i sidste ende vil det koste Dem titusinder.
- Er De sikker? - Spørgsmålet er: Er De sikker?
- Det er jeg. - Udmærket. Tillykke.
- Jeg håber, De vil trives her. - Tak. Det tror jeg, jeg vil.
Jeg kan være væk inden for en uge.
Kun hvis De har et sted at tage hen.
Min søster bor få kilometer nede ad kysten.
Skal jeg følge Dem tilbage til Vyners? I medvind.
Hvor elskværdigt.
Deres Majestæt, tilgiv mig for at forstyrre Dem.
Jeg kommer fra premierministeren.
Han beder Dem vende tilbage til London nu.
- Hvorfor? - Det er al den information, jeg har.
Jeg må vist rejse.
Du milde.
Det er endelig gået op for Dem.
Hvorfor sagde De intet, frue?
Folk gør altid et stort nummer ud af det.
Og holder op med at være sig selv.
Og så havde De fordoblet prisen.
Talt som en ægte skotte.
Min tale i Valletta...
Jeg vil gerne lave en lille justering.
Jeg vil henvise til Malta som "min ø af glade minder".
Nuvel. Jeg får teksten skrevet om.
Tak.
Der er nogle sikkerhedsproblemer angående Gibraltar.
Hvilke?
Dødstrusler blev sendt til alle ledere af de store politiske partier, -
- hvor det blev sagt, at hvis vores rejse når Gibraltar, er vi ikke i sikkerhed.
Vi bør trække os.
- Hvorfor? - Hvad mener du?
Fordi jeg ikke vil rende rundt i Gibraltar som skydeskive.
Nej. Hvis vi trækker os så sent, ser vi svage ud.
Og folk i Gibraltar bliver skuffede.
- Vi tager derhen. - Det synes jeg ikke.
Jeg er klar over, at jeg er omringet af mennesker, -
- der mener, de kan udføre jobbet bedre.
Stærke mennesker med stærke personligheder, mere naturlige ledere, -
- måske bedre egnet til at lede og sætte deres præg.
Men i medgang og modgang er kronen endt på mit hoved.
Jeg siger, at vi tager derhen.
Den royale yacht Britannia sejler mod Gibraltar.
På dækket ses Hendes Majestæt og Hertugen af Edinburgh.
Femten destroyere fra Middelhavsflåden ledsager Britannia.
Der affyres en salut på 21 skud.
Et stærkt budskab til Gibraltars folk om -
- dronningen og det britiske riges varige støtte.
Storslåede rejse har vist Hendes Majestæt som en skæbnens kvinde.
Hendes hjemkomst til London efter 80.000 km i luft, på land og vand -
- er en diplomatiets triumf i rigets svære periode.
Ikke en eneste aftale på listen blev forbigået.
Millioner har set deres dronning, når hun forlader Commonwealth.
Det er tydeligt, at Hendes Majestæt har en plads -
- blandt historiens berømte dronninger -
- og lover en fornyet rolle for landet i den moderne verden.
Et sikret rige i alle verdens fire hjørner -
- markerer starten på en ny elizabethansk æra.
Goddag.
Sådan!
- Premierministeren er ankommet. - Tak.
- Jeg kommer efter dig, far. - Nej, nej!
Pas på hundene!
Premierministeren.
- Tillykke, Deres Majestæt. - Tak, Winston.
- En udelt triumf. - Eller en snæver udvej.
Det kunne let være gået galt.
Det gjorde det ikke, og det fik os tilbage til, hvor vi hører hjemme.
Højere faktisk.
Og inden rejsen var vores store nation i fare -
- for at miste meget af dens status, vor indflydelse, vor position.
- Deres mod og overbevisning sejrede. - Denne gang måske.
Men med tiden bliver de trætte af os.
Kun hvis kronen og kronens repræsentanter -
- begår fejl, udviser manglende dømmekraft.
- Min kære søster? - Ja.
Hvad skal jeg gøre?
- Tak. - Deres Majestæt?
- Hendes Kongelige Højhed er på vej. - Tak.
Jeg har været her før.
Jeg kender vejen.
- Derinde? - Ja.
Du godeste.
- Hvordan har jeg fortjent det her? - Opgaven var enkel:
Udfør mindre ceremonielle pligter uden for meget postyr.
Ikke komme i aviserne.
De vil jo bare skrive om mig.
Du kunne lade være med at give dem, hvad de vil have.
- Personlighed. - Ustabilitet og drama.
I det mindste giver jeg dem noget. Du giver dem intet.
- Jeg giver dem tavshed. - Tavshed er intet.
- Det er fraværet af støj. - Tomhed. En blank side.
- Så andre kan brillere. - Monarkiet bør brillere.
Monarkiet, ja. Ikke monarken.
- Det skal gøres godt igen. - Over for hvem?
Folk, du har fornærmet.
Da en general bød op til dans, svarede du: "Gerne, men ikke med Dem."
Du fik også en debutante til at græde, og så var der danserne i teatret, -
- som du nægtede at møde efter at være ankommet sent til forestillingen.
Du udviste individualitet.
Det fik folk til at gå i panik. De vil ikke have individualitet.
Den sidste, der viste "personlighed", fik næsten sænket skibet.
Du nyder det.
- Ikke det mindste. - Jo, du gør.
At irettesætte din uvorne søster.
Har du tænkt på, hvordan det er for mig?
Mange gange. Med vemodighed.
Du har en rolle. Nogle klare regler. Du skal bare følge dem.
Margaret, du har frihed. Du skal bare nyde den.
Tror du, at jeg er fri?
At være i din skygge konstant. Den oversete.
- Det lyder himmelsk. - Dit liv lyder himmelsk.
To søstre, som misunder hinanden.
Vi ville ikke være de første.
Stolthed og glæde.
- Husker du det? Det, far kaldte os. - Ja.
"Elizabeth er min stolthed, og Margaret er min glæde."
"Men Margaret er min glæde."
Undskyld. Jeg må tage de få sejre, jeg kan.
Vi anfægter det vel ikke?
- Hvilket? - At jeg var fars yndling.
Der er en hjerteløs sandhed i det, ikke?
Når to søstre er så tætte aldersmæssigt, -
- at jo mere den ene bliver en ting, jo mere bliver den anden -
- det modsatte og omvendt.
Det er naturligt.
Er den ene dronningen og den hæderlige, -
- bliver den anden fokus for den mest -
- kreative ondskabsfuldhed. Den onde søster.
- Ingen siger, at du er ond. - I forhold til dig er jeg ond.
Uduelig...
Fortabt...
Den ringere variant.
Dog fortæller du altid mig, at jeg er den ringere variant.
Kun for at give mig selv et øjebliks fred.
Vil du overveje at gøre det for mig?
- Bare fra tid til anden. - Hvad?
Gøre noget galt. Den lejlighedsvise fejl.
Vise den side.
Så jeg ikke er så tydelig en fiasko i forhold til.
- Du er træt. - Nej, jeg er ej. Ikke træt.
Jeg beder bare om en fremtid, jeg kan bære.
Margaret...
Lover du, at du giver de undskyldninger?
Vi kan hjælpe dig med udkastene.
Det behøves ikke.
Undertekster oversat af: Anna Rask