10 DECEMBRIE 1936
…şi apoi te rotesc pe acolo.
Scumpo!
Un pic mai fin, şi apoi foarte, foarte apropiaţi.
Ducele şi ducesa de York, Maiestate.
N-o voi vedea pe ea. Doar pe fratele meu.
Traducerea şi adaptarea: Little Badger
BluRay Re-sync: BLU DUAINE blu-duaine@outlook.com
== Thanks goes to robtor == - www.addic7ed.com -
- Înţeleg că ai luat o decizie. - Da.
Mi-e teamă că nu-mi vei mulţumi pentru ea.
- Ea chiar merită asta? - O iubesc din toată inima.
Fireşte, dar mai mult decît propria… ţară?
Mai mult decît propria familie? Mai mult decît pe propriul frate?
Da.
Vei fi bine.
Ai o soţie de partea ta şi moştenitori de rezervă.
Fiicele mele.
Asta le va… zdrobi.
Dacă te retragi, o să vreau ca tu şi femeia aia să plecaţi pentru totdeauna.
Fratele s-a întors într-adevăr împotriva fratelui.
Plăteşte-mă, frate…
şi voi dispărea pe vecie.
Dră McDonald. Maiestatea Sa a cerut să vadă cele două prinţese.
Bun. Veniţi, fetelor.
Lilibet.
Margaret.
Unchiul vostru ne-a dezamăgit pe toţi.
A pus dragostea înaintea familiei.
Acum vreau să-mi promiteţi ceva…
Că voi niciodată nu veţi pune pe cineva sau ceva
una înaintea alteia.
Sunteţi surori mai presus de toate.
Şi nu trebuie să vă dezamăgiţi niciodată.
Aţi înţeles?
Niciodată.
Sezonul 1, Episodul 10
- La mulţi ani, Margaret. - Mulţumesc.
Deci, am făcut tot ce mi-ai cerut şi am aşteptat doi ani,
dar acum, că am 25 de ani,
şi sunt liberă să decid singură cu cine mă voi căsători,
cu mare plăcere…
Mulţumesc.
…cu mare plăcere şi mîndrie spun că încă-i sunt devotată lui Peter.
Mi-am ţinut partea mea de tîrg.
- Acum sper că ţi-o voi ţine şi tu. - Desigur.
- La mulţi ani! - Mulţumesc!
- Bună ziua, doamnă. - Da, mulţumesc, Michael.
Unul sau două lucruri mărunte.
O cerere de la vecinul nostru, căpitanul Farquharson,
vrea să închirieze cîteva pogoane cu cocoşi de munte de Balmoral
în schimbul a cîteva pogoane pe care le-am închiriat de la el anul trecut.
Am vorbit cu administratorul şef
şi a sfătuit să verificăm stocurile de cuiburi înainte să răspundem.
Da, asta pare foarte rezonabil.
Şi o felicitare de la primarul din Easter Ross,
care împlineşte 70 de ani anul ăsta.
Da, nu s-a simţit bine, nu-i aşa?
Un atac cerebral, la începutul anului, dar se va însănătoşi, sunt fericit s-o spun.
Bun.
Asta e totul de la mine, dnă. Ceva de la dvs?
Da. Un ordin de a pune lucrurile în mişcare,
privind întoarcerea în ţară a căpitanului Townsend.
- Doamnă? - După cum ştii,
sora mea e acum liberă
de constrîngerile Legii Căsătoriei Regale
şi nu mai are nevoie de acordul meu ca să se mărite.
Da…
Ce anume nu spui, Michael?
Încă există celălalt obstacol.
A doua parte a Legii Căsătoriei Legale.
Faptul că Alteţa Sa regală a împlinit 25 de ani
înseamnă doar că a ajuns la o vîrstă
unde poate anunţa intenţia ei de a se căsători.
Nu că e liberă să se căsătorească.
Poftim?
Dacă ambele Camere ale Parlamentului aprobă,
numai atunci, după ce au trecut 12 luni, mariajul poate avea loc
şi orice mariaj încheiat prin sfidarea acestor reguli
va fi nul.
De ce nu mi-a spus nimeni asta la momentul respectiv?
La care sper că ai răspuns…
"Întotdeauna a fost acolo, dnă, negru pe alb."
Da, dar nimeni nu mi-a atras atenţia asupra ei şi n-a spus nimic.
Asta va fi foarte dificil.
Îmi pare rău.
Simt că am lăsat-o într-o poziţie dificilă.
Regina Mamă a crezut mereu că separarea de doi ani
va fi de ajuns ca prinţesa Margaret
să-şi piardă interesul faţă de căpitan
şi toată chestia o să dispară. Dar ea n-a făcut-o, şi n-a dispărut.
Iar dilema reginei,
aflată la mijloc, e şi mai acută.
Ori pune piciorul în prag şi interzice mariajul…
Ceea ce va întoarce o soră împotriva celeilalte şi rupe Casa Regală în două.
…ori permite mariajul, stabilind un curs de coliziune
cu Biserica al cărei cap este.
Lasă-mă să mă gîndesc. O să vorbim dimineaţă.
- Noapte bună, Michael. - Mulţumesc, dle.
Ia un vierme.
- Poftim? - Un vierme.
Cu degetele, haide. Nu te vor muşca, sunt viermi, băiete!
Asta e! Bun băiat.
- Se răsuceşte. - Normal că se răsuceşte, e vierme.
Nu se va mai răsuci după ce-l pui în cîrlig.
Deci, mă gîndeam cam de luni într-o săptămînă.
Pentru ce?
Să fac anunţul. Logodna.
Te superi dacă mai aştepţi? Doar încă puţin?
Totul e bine, nu-ţi face griji, A fost o mică chestie neaşteptată.
Ce chestie neaşteptată?
Nu, o formalitate, de care nimeni nu mi-a spus.
Va dura puţin mai mult decît ne-am aşteptat.
Cît de mult? Am aşteptat deja doi ani.
- Înţeleg. - Iar Peter a trecut prin iad.
- Ştiu. - Aşteptînd ca un martir.
- Izolîndu-se… - Ştiu.
…nevăzînd pe nimeni. Nevorbind cu nimeni.
Am plîns noaptea pe pernă, numărînd zilele.
De ce? De ce? Pentru că-ţi făceam ţie un serviciu…
- Sunt conştientă de asta! - Să nu te facem de rîs.
Să-ţi facem viaţa mai uşoară.
Ştiu, şi o să mă ocup de asta.
Probabil n-ar fi trebuit să spun nimic.
O să-l aruncăm la trei, bine? Unu, doi, trei… aruncă!
Haide! Hai să încercăm din nou. Ţine asta, te rog.
- Încerc! - Da, păi, încearcă mai tare.
- E dificil, tati. - Nu, nu e dificil.
Haide. Dacă nu încerci din nou, n-o să prinzi niciodată un peşte.
Îl domină pe bietul băiat.
Poate fi şi foarte bun.
Priveşte ce fac eu.
Şi e minunat cu Anne.
Şi aici, apoi înapoi aici, şi arunci…
Tot cred că e prea dur cu el.
Îşi varsă frustrările pe un copil nevinovat.
Săptămîna trecută am luat masa cu Tommy Lascelles şi amîndoi am fost de acord
că Filip încă nu şi-a găsit locul şi se luptă cu viaţa în umbra ta.
Hai, Charles. S-o facem! Hai să mai încercăm.
Tommy a venit cu o noţiune interesantă.
Poftim!
- Mami, am prins unul! - Foarte bine!
Ai observat ceva la copiii noştri?
- Sunt pe invers. - Poftim?
Fiica noastră e băiat, iar fiul nostru, Domnul să-l binecuvînteze, o fată.
- Nu fi prostuţ. E doar sensibil. - L-ai văzut pescuind?
E fată.
Care e problema? Pari preocupată.
Sunt. Am avut probleme cu Margaret, iar mami s-a amestecat.
- Surprize, surprize! - Plus toate celelalte.
Ai urî ideea de a merge în Australia?
- Pentru ce? - Pentru a deschide Jocurile Olimpice.
Jocurile Olimpice sunt în noiembrie, nu-i aşa?
Nu poţi merge în noiembrie.
Nu, n-am vrut să spun cu mine. Singur. În numele meu.
Bun. A cui a fost ideea?
Contează?
- Ai fi de acord? - Nu, aş fi plecat luni întregi.
- Săptămîni. - Departe de tine. Departe de copii.
- Da, dar ai face-o? - Nu.
Te rog. Toată lumea vrea doar să fi fericit.
Nimănui nu-i pasă de fericirea mea.
Ba da, le pasă. Vor să fii stabil şi împlinit.
Toată lumea te vrea pe tine fericită, stabilă şi împlinită. Pe mine mă vor dispărut.
Nu, cred doar că ai avea de cîştigat din atenţie.
- Şi preferabil să nu mă mai întorc. - Nu, doar întoarce-te…
Ce e?
Ce e? Spune-o.
Spune-o. Un om diferit?
Nu, nu asta.
Ce, atunci?
Spune-o. Alege adjectivul.
În regulă, da.
Schimbat.
Prinţesa Margaret, a treia în linie la tronul Marii Britanii,
are acum 25 de ani şi, legal, îşi poate controla propriul destin.
Ziariştii şi turiştii se îngrămădesc, neabătuţi de declaraţia oficială
că nu se are în vedere niciun anunţ legat de viitorul prinţesei.
Între timp, noul prim-ministru, abia coborît din avion de la Cairo,
călătoreşte în Scoţia pentru a o informa pe regină
despre ultimele evenimente cu colonelul Nasser…
Dle Eden! Ai venit să discutaţi despre mariajul prinţesei Margaret?
CĂSĂTOREŞTE-TE CU EL, MARGARET!
- Margaret! - Bună.
Unde te duci? Prim-ministrul tocmai a sosit.
Mă duc în pat.
Intenţionez să rămîn bosumflată cel puţin o săptămînă.
Of, Doamne. Nu-mi spune. Soţia mea?
Da.
- Cravata. - Mulţumesc.
Nu e uşor. Şi eu sunt puţin certat cu ea, ca să fiu sincer.
De ce? Ce ţi-a făcut?
Nu mă provoca.
Vă face viaţa dificilă ţie şi lui Peter?
- Da, vrea să amîne logodna. - Păi, ai dreptate.
Amîndoi păreţi prea fericiţi şi prea îndrăgostiţi.
- Da? - Da.
E uşor să fi îndrăgostit de cineva care nu e aici, nu-i aşa?
Da. Poate de asta mă trimite departe. Capul sus!
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Mă scuzi?
EDEN SE ÎNTÎLNEŞTE CU NASSER ÎN CAIRO
- Dl prim-ministru, Maiestate. - Da.
Tocmai am citit despre dificultăţile tale cu colonelul Nasser.
Ziarele au exagerat?
În mod semnificativ, da.
Îmi poţi spune totul în maşină.
M-am gîndit că decît să avem audienţa în birou,
am putea lua puţin aer.
Cred că tînjeşti după o plimbare după călătoria ta.
Ai pantofi pentru afară?
Galoşi, doamnă.
S-ar putea să ai nevoie de ceva mai rezistent. Vino!
Mi-e teamă că face puţine figuri.
Am avut probleme cu pompa de combustibil.
Spune-mi despre colonelul Nasser.
Problemele au început cum am aterizat în Cairo.
Am coborît din avion şi am făcut o declaraţie reporterilor locali, în arabă.
- Vorbeşti araba? - Foarte prost. Am studiat-o la Oxford.
Sunt încîntat să fiu aici, în Cairo,
pentru a mă întîlni cu colonelul Nasser…
pentru a continua discuţiile prinvind finanţarea
marelui său proiect cu barajul de la Aswan.
Araba lui e bună.
Mulţumesc.
Foarte bine.
Prea bine.
Sunt sigur că colonelul ar fi fost fermecat de asta.
Din contră.
În seara aia, a fost o cină la ambasada noastră…
- A venit în uniformă. - Uniformă militară?
Da.
De ce?
Dat fiind că era o invitaţie la cină,
ar fi trebuit să poarte un sacou.
A venit ca şi cum l-am fi invitat la luptă, şi s-a purtat ca atare.
Excelenţa Voastră, prim-ministrul Eden.
E vreo problemă?
Nimeni nu mi-a spus că trebuia o ţinută formală.
Nicio problemă, dle. E doar un costum.
Dar costumul greşit.
Simţindu-i jena şi dorind să-l scutesc să se simtă prost,
am încercat să îmbunătăţesc situaţia.
Dacă eram la fel de decorat ca dvs, dle,
mi-aş purta uniforma tot timpul. N-aş da-o jos.
Crezi că nu ştiu?
Că ai primit Crucea Militară pentru vitejie în Primul Război Mondial,
şi că ai fost cel mai tînăr ofiţer din armata britanică, la 21 de ani.
Eşti mult mai decorat decît mine…
Căpitane Eden.
În noaptea aia, postul de radio "Vocea Egiptului" din Cairo
a pretins că Nasser a fost umilit intenţionat de arogantul britanic.
Of, Doamne! Poate ar merita să mărim ajutorul comercial.
O facem, doamnă.
Ne dăm peste cap să-l ajutăm să finanţeze proiectul cu barajul.
Şi lucrurilor de aici le-ar prinde bine puţină clarificare.
Logodna surorii mele.
Ăsta e fost locul lor preferat.
Călăreau pînă aici împreună.
Şi puneau o piatră pentru fiecare dată cînd s-au întîlnit.
M-am gîndit că ar fi locul perfect să discutăm problema.
Vezi tu, mi-am asigurat sora
că, dacă aşteaptă pînă la 25 de ani, va putea face cum doreşte.
Acum descopăr că asta nu e adevărat,
şi că încă trebuie să aştepte un an ca să obţină permisiunea Parlamentului.
Ceea ce nu este sfatul pe care l-am primit la început.
Da.
Şi mi-e teamă să spun că, chiar dacă cere acea permisiune,
nu pot garanta că o va primi.
De ce?
Pentru că mulţi încă se opun ideii din motive religioase.
Atunci, dă-mi un sfat.
Căpitanul Townsend va pleca din Bruxelles şi se va întoarce curînd acasă,
după ce-a făcut exact ce i-am cerut să facă.
Cum îmi pot ţine cuvîntul dat ştiind doar jumătate din adevăr?
Lăsaţi-mă să iau pulsul Cabinetului.
Nu trebuie să uităm că timpurile se schimbă.
Moralitatea se schimbă.
Ţara se schimbă.
Deci, a fost ideea ta, nu-i aşa? Să mă trimiţi în coloniile penale?
Dacă te referi la a-ţi încredinţa să mergi la Melbourne
pentru a deschide singur Jocurile Olimpice, de fapt a fost Tommy Lascelles.
Marioneta ta. Ar fi trebuit să ghicesc.
- Iar tu ar trebui să fi flatat. - Că sunt de încredere să tai o panglică?
- Să ţi se dea acel nivel de libertate? - Ce libertate? N-am nicio libertate.
Ai mai multă libertate ca orice prinţ consort din istorie.
Şi răsplăteşti asta încruntîndu-te şi furişîndu-te ca un adolescent.
Deci, du-te.
Stai în lumina reflectoarelor, fii principala atracţie, bucură-te de atenţie.
Să sperăm că-ţi va prinde bine. Ai putea fi mai puţin indignat,
şi mi-ai sprijini mai mult fiica în datoria ei.
- Cînd e nunta, dle? - Veţi face un anunţ?
Aţi vrea să ne spuneţi ceva, dle Townsend?
Dle Townsend! Căpitane Townsend! Cînd e nunta?
Nu există nicio confirmare formală de la Palat…
- Dle prim-ministru. - Michael.
Domnule.
Am discutat chestiunea în dimineaţa asta
cu Procurorul General,
iar el a spus că nu există nicio modalitate uşoară
de a ocoli regulile din Legea Căsătoriei Regale.
Mai mult…
cîţiva membri seniori ai Cabinetului se opun violent.
Lordul Salisbury a spus clar că mai repede ar demisiona din guvern,
decît să renunţe la ceva ce consideră a fi o subminare a învăţăturilor Bisericii…
Sfînta Taină a căsătoriei şi decăderea standardelor morale.
Dar îmi dau seama că asta nu vă ajută.
Nu.
Deci este…
intenţia Maiestăţii Voastre să vă sprijiniţi sora,
fie ce-o fi?
Este.
Atunci, tot ce vă pot oferi este să…
depuneţi o Lege a Renunţării în faţa Parlamentului.
Ar lipsi-o de toate drepturile, privilegiile şi venituri.
Ar trebui să se căsătorească într-o ceremonie civilă în străinătate.
Şi să fie obligată să trăiască în afara ţării timp de cîţiva ani.
Dar vă veţi ţine cuvîntul.
Iar ea va reuşi
şi va fi dna Peter Townsend.
Desigur. Asta e strategia.
Ce strategie?
Să mă forţezi să aleg şi să te bazezi pe faptul că n-o voi face niciodată.
"Oh, isteaţa Margaret. Petrecăreaţa Margaret."
"N-ar putea supravieţui fără resturi?". Aş putea.
Aş putea trăi fericită fără slujitori, fără maşină,
fără petreceri, fără atenţie.
Fără bani. Uşor.
Nu mă defineşte titlul, aceste privilegii.
Peter nu le-ar fi vrut oricum.
Deci, dacă asta e oferta,
voi renunţa la titlu şi voi părăsi ţara.
Nu asta vreau pentru tine. Te rog, gîndeşte-te la asta.
Pe bune, chiar să te gîndeşti la asta.
Bine.
Şi cît mă gîndesc la asta, poate te gîndeşti şi tu la asta.
Am o ţară care e de partea mea.
Ziarele care simpatizează cu mine.
Reprezint ceea ce vrea majoritatea. Viitorul, nu trecutul.
O atitudine mai bună, mai tolerantă faţă de căsnicie şi divorţ.
Nu e vina mea.
Bine.
Atunci a guvernului în numele tău.
Încetineşte.
Au încercat să-mi mituiască majordomul. 100 de lire! Îţi poţi imagina?
- Pentru o fotografie cu voi doi. - E puţin cam mult, nu-i aşa?
Casa e sub asediu. Şi e numai vina ta, bătrîne.
Nu e rău, să pui mîna pe cea mai dorită femeie din lume.
- Dansăm? - Da.
Peter?
Nu, dansează tu, scumpo. Eu mă bag în pat.
- Eşti sigur? - Foarte sigur.
- Bună. - Bună.
- Toată lumea încă dansează. - Atunci de ce eşti aici?
Să-ţi spun că te iubesc.
Mulţumesc.
- Şi că ei sunt doar nişte copii. - Ştiu.
- Şi sunt nebună după tine. - Şi eu.
Alteţa Sa regală, prinţesa Margaret,
şi asul din timpul războiului, căpitanul Townsend,
au fost importanţii vizitatori din weekend
de la Allenby Park, lîngă Windsor.
Ziariştii şi turiştii care au sperat să zărească cuplul,
n-au fost descurajaţi de declaraţia oficială
că nu se va face niciun anunţ.
Dar indiferent de răspunsul
la întrebarea pusă de milioane de oameni,
nimeni nu se îndoieşte
de căldura şi simpatia pe care oamenii obişnuiţi o au
pentru sora reginei şi fostul aghiotant al Maiestăţii Sale.
De la ultima noastră întîlnire, m-am gîndit mult
la ceva ce ne-a spus tata mie şi prinţesei Margaret
în momentul abdicării.
Ne-a pus să jurăm că, în calitate de surori,
nu vom pune nimic şi pe nimeni una înaintea alteia,
aşa cum a simţit că a făcut fratele său.
E un jurămînt făcut de amîndouă şi pe care… intenţionăm să-l ţinem.
Dar nu văd cum îl pot onora.
E datoria mea ca regină să-i refuz lui Margaret
căsătoria cu un bărbat divorţat.
Toată lumea mă sfătuieşte să fac aşa.
ŞI totuşi îmi voi încălca promisiunea, nu numai faţă de sora mea…
dar şi faţă de răposatul meu tată.
Iar singurul grup de oameni
care ar putea face să fie posibil să-mi ţin promisiunea…
este Cabinetul.
Un grup care, din cîte am aflat,
numără nu mai puţin de patru bărbaţi divorţaţi.
- Da. - Inclusiv tu, dle prim-ministru.
Într-adevăr.
Acum, mă întreb, în lumina la toate astea,
dacă nu te-ai putea întoarce şi să-ţi foloseşti considerabila influenţă,
şi să-ţi întrebi colegii de Cabinet dacă n-ar putea reconsidera
decizia lor de a se opune mariajului.
Cu siguranţă, doamnă.
Deşi, simt că ar trebui să vă avertizez
că tot va rămîne…
Biserica.
Da, păi, mă voi ocupa de asta.
Arhiepiscopii de Canterbury…
şi York.
Şi episcopul de Durham…
iar acela e cel de Winchester?
Bath şi Wells, doamnă.
Artileria grea.
Cei patru călăreţi ai Apocalipsei.
Mariajul e un jurămînt în faţa lui Dumnezeu.
Piatra de temelie a vieţii noastre de familie creştine.
E fundaţia şi stînca ei.
Şi conform legii canonice a Bisericii Angliei…
indisolubilă.
Pe scurt, nu există nicio circumstanţă
unde Biserica ar putea permite recăsătorirea persoanelor divorţate
cît timp soţul sau soţia din căsnicia anterioară sunt încă în viaţă.
Chiar dacă el a fost nevinovat?
În nicio circumstanţă.
Asta-mi face poziţia foarte dificilă.
Interzicerea căsătoriei ar risca destrămarea familiei mele.
Maiestate, ca regină…
sunteţi Fidei defensor…
apărătoarea credinţei.
Ăsta a fost jurămîntul pe care l-aţi făcut la încoronare.
M-am măritat cu bărbatul ales de mine. Aş vrea să cred că şi ea poate face la fel.
Din cîte văd eu, dacă chiar îl iubeşte…
S-ar părea că e vremea să cedăm.
- Să dăm oamenilor ce-şi doresc. - Chiar ştiu ce vor?
Sincer, lumea de astăzi nu e cea care era acum cîţiva ani,
iar el n-a fost vinovat…
Cred că o spun foarte clar.
Arhiepiscopii tocmai au spus-o şi ei clar.
Nu trebuie să-i asculţi, nu-i aşa?
Ca şi cap al Bisericii Angliei m-am gîndit că ar trebui.
În numele oamenilor care trăiesc cu tine şi te iubesc,
ţi-aş putea sugera
să nu fi capul Bisericii pentru o secundă.
Sau şefa statului, şefa Naţiunilor din Commonwealth,
a Armatei, Marinei sau a Guvernului,
sau a Izvorului Justiţiei, sau a întregului circ, sincer.
- Şi ce să fiu? - O chestie vie, o femeie.
O soră. O fiică. O soţie.
Totul e pregătit pentru dvs, Maiestate.
Elisabeta…
Speram să mă suni.
M-am trezit umblînd pe lîngă telefon zile întregi.
- E vorba de Margaret? - Da.
Francezii sunt de partea ei.
Cel puţin aşa e în Paris, şi e singura Franţă care contează.
Şi tu eşti de partea ei?
Pentru Margaret, revoluţionara, cum să nu fiu?
Împart cu ea soarta de a avea o mare iubire
care a aprins imaginaţia ţării,
doar pentru a fi interzisă de către conducere.
Deci, natural, sunt alături de ea.
Înţeleg.
Dar mai există o altă mare iubire a vieţii mele…
Coroana.
Şi protejarea acelei Coroane.
Şi-mi imaginez că eşti într-o poziţie dificilă acum.
Sfîşiată în două.
O jumătate e sora. O jumătate este regina.
Exact.
O creatură stranie, hibridă.
Ca un sfinx sau un Gamayun.
Aşa cum eu sunt Ganesha sau Minotaurul.
Suntem pe jumătate oameni.
Rupţi din paginile unei mitologii bizare,
cele două jumătăţi din noi, omul şi Coroana,
angajaţi într-un război civil groaznic, care nu se termină niciodată.
Şi care degradează fiecare tranzacţie umană a noastră ca…
ca frate, soţ…
soră, soţie, mamă.
Înţeleg agonia pe care o simţi şi sunt aici să-ţi spun că…
nu te va părăsi niciodată.
Eu mereu voi fi pe jumătate rege.
Tragedia mea e că… nu am un regat.
Tu îl ai. Şi trebuie să-l protejezi.
Alteţa Sa regală, prinţesa Margaret.
Te-am chemat aici…
ca să-ţi spun că m-am gîndit la chestiune.
M-am gîndit mult.
În ultimele săptămîni, luni, chestiunea mariajului tău,
a fost în centrul multor lucruri.
Ţară, moralitate, divorţ.
Dar şi de ce ceva mai apropiat de casă.
Cine sunt eu.
Ce sunt eu.
Iar mariajul tău cu Peter…
- Stai, eu… - Nu, te rog, Margaret.
Nu-mi vine de la sine să vorbesc astfel, aşa că te rog să mă laşi să termin.
A implicat să merg împotriva unor membri ai familiei noastre,
împotriva curtenilor seniori, împotriva Cabinetului.
Ştii ce mult urăsc confruntarea, dezordinea, sau abandonarea datoriei.
Dar…
Am fost pregătită să merg pînă la capăt, şi să te sprijin, ca soră.
Pentru că-ţi dădusem cuvîntul meu.
Dar…
Dar?
Dar ce?
Dar mi-am dat seama…
ca regină…
că n-am de ales.
Nu-ţi pot permite să te căsătoreşti cu Peter şi să rămîi parte a familiei.
Asta e decizia mea.
Dispreţuind jurămîntul pe care l-ai făcut tatălui nostru?
Şi a promisiunii pe care mi-ai făcut-o.
Da.
Mă vei ierta?
Dacă-mi interzici bărbatul pe care-l iubesc?
Dacă pun datoria înaintea familiei.
Tu ai fi iertat pe cineva care ţi l-ar fi interzis pe Filip?
- Nu se compară. - Se compară exact.
Căsătorindu-mă cu Filip, nu încălcam scripturile sau ofensam Biserica.
Îmi pare nespus de rău.
- Vei iubi pe alţii. - Nu. Niciodată.
Peter e singurul.
Înţeleg că simţi aşa acum, dar Margaret…
Ştiu că par puternică, dar nu sunt.
Peter e singurul care ştie cum să…
mă calmeze, să mă liniştească, să mă protejeze. Nu-mi spune că înţelegi asta.
Nu ştii nici măcar un minut cum e să fii…
dezechilibrată.
Să fii terminată din cauza asta.
Peter e singurul…
care mă poate ţine întreagă.
Fără el…
Sunt pierdută.
N-o voi ierta niciodată.
Şi niciodată nu mă voi căsători cu altcineva. Niciodată.
Tu eşti singurul.
Aş vrea să se ştie că, Alteţa Sa regală,
prinţesa Margaret şi eu…
am decis să nu ne căsătorim.
Ştiind că învăţăturile Bisericii spun că mariajul este indisolubil…
şi acceptarea poziţiei mele de bărbat divorţat…
şi ştiind cît de profund religioasă
şi cît de dedicată este prinţesa faţă de Biserică…
am hotărît să facem sacrificiul suprem
şi să rupem relaţia noastră cu efect imediat.
Alteţa Sa regală, prinţesa Margaret şi cu mine
suntem întăriţi de sprijinul constant al familiei regale,
iar pentru mine a fost o onoare
şi un privilegiu să o slujesc în ultimii zece ani.
Acum mă voi întoarce la Bruxelles
pentru a-mi continua importanta muncă ca ataşat al Aerului.
Dle Townsend, aţi vrea să faceţi un comentariu?
Aceste 19 zile dintre întoarcerea la Londra a lui Peter Townsend
şi decizia prinţesei a fost o perioadă de mare suspans.
Acum, ea a pus pe primul loc datoria ei regală.
În faţa Clarence House, a doua zi după anunţ,
oamenii au sperat s-o vadă şi s-o încurajeze.
Sufletele tuturor britanicilor şi a celor din Commonwealth
sunt alături de tînăra prinţesă,
care nu s-a ales pe sine, ci ţara.
Căpitanul se întoarce la Bruxelles.
E sfîrşitul unei poveşti despre iubire şi datorie.
Cu datoria care a dominat.
Se pare că prim-ministrul l-a sunat pe Nasser
într-o încercare de a dezamorsa situaţia,
dar se pare că liderul egiptean iar s-a simţit jignit.
De ce de data asta?
Pentru că prim-ministrul a refuzat să vorbească în arabă,
insistînd să se vorbească în engleză.
Care e problema cu asta?
Se pare că Nasser n-a aranjat ca un traducător să fie prezent,
ceea ce l-a lăsat expus, neştiind o engleză suficient de bună.
S-a simţit păcălit şi umilit,
şi a luat toată chestia ca pe un afront groaznic.
Cred că există un trecut personal între cei doi bărbaţi.
Of, Doamne! Sper ca totul să se calmeze.
- Am plecat. - Unde te duci?
Suntem pregătiţi pentru Maiestatea Sa.
Să mă întîlnesc cu preşedintele Comitetului Olimpic, aşa cum s-a cerut.
Ei sugerează acum să combin deschiderea Jocurilor cu un Turneu Regal,
să fiu plecat şi mai mult. Cinci luni.
Un drum lung de parcurs.
E mult timp pentru un tată să fie departe de copiii săi.
Dar nu. Dacă-mi dă timp să reflectez şi să-mi rezolv priorităţile
şi să le stabilesc, nu doar în căsnicie,
dar, în general, va merita.
Nu fi aşa. Toată lumea încearcă să ajute.
Da, prin punerea problemei pe o navă către Australia
şi sperînd că se va rezolva de la sine, sau, şi mai bine, să se scufunde.
Ştii că e posibil să-ţi placă, şi să-mi mulţumeşti.
Nu compara trădarea cu o favoare.
Ar fi bine să plec. Nu mai pot sta la discuţii.
- Maiestate! - Te vei întoarce tîrziu?
Vin imediat, Cecil.
- Bună ziua. - Mulţumesc, Maiestate.
Marea Britanie şi Occidentul dispreţuiesc arabii.
Prim-ministrul Eden crede că ne poate insulta.
Poţi pleca acum, mulţumesc.
Vom lupta pînă la ultima picătură de sînge.
Încercaţi să vă ridicaţi, doamnă.
Asta e, da.
Toţi o aclamă pe înţeleapta doamnă,
pe care o insulă recunoscătoare a binecuvîntat-o.
Nu se mişcă, nu respiră.
Propria noastră zeiţă. Glorious Gloriana.
Uitaţi-o acum pe Elisabeta Windsor.
Acum e doar Elisabeta Regina. Da.
SFÎRŞITUL SEZONULUI 1
Traducerea şi adaptarea: Little Badger
BluRay Re-sync: BLU DUAINE blu-duaine@outlook.com
== Thanks goes to robtor == - www.addic7ed.com -