WELLS TEKSTILER
Hei, vennen.
Hei, pappa. Kommer du hjem snart?
Ja, om en times tid.
Hva skjer? Hvor er mamma?
Hun føler seg visst ikke helt bra.
Jeg vet det.
Ikke vær redd. Jeg prøver å hjelpe henne. Ok?
Det er bare det at... Hun snakket med seg selv.
Hør her.
Jeg kommer snart hjem, og da lover jeg å hjelpe mamma til å få det bedre.
Ok.
- Vi ses snart, vennen. - Vi ses snart.
Trenger du noen på overtid?
Nei. Jeg må...
Jeg må...
- Bare lås for kvelden, du. - Ok.
Kan dere i det minste få henne til ikke å låse seg inne i skapet?
Greit, så kaller vi det ikke inngripen, men...
Paul?
Jeg så noe.
Situasjonen begynner virkelig å gå inn på ham.
Bare et øyeblikk.
- Hva er det? - Det var noe på bakrommet.
- Hva mener du med "noe"? - Jeg vet ikke. Det forsvant.
Esther, jeg er nødt til å ta meg av dette, så...
- Bare gå hjem nå. - Vær forsiktig når du går, ok?
Jeg er hjemme om en times tid.
Ja. Ha det.
Esther?
Ok.
Å, nei, nei. Ikke det!
Du.
Hvor stor er sjansen for at vi gjør det igjen?
Veldig liten. Noe sånt.
- Ikke? - Nei.
Jeg går og tar en dusj.
Kanskje jeg skal bli med?
Da vil du lukte av jentesåpe.
Du.
- Maraton-mannen. - Jeg er våken.
- Ikke tro at du får bli. - Becca.
- Bare én natt. - Nei.
- Kaster du meg ut midt på natten? - Du klarer deg nok. Du er ikke et barn.
Jeg trodde jeg var kjæresten din.
"Kjæreste"?
Hvem har sagt noe om "kjæreste"?
Du er en fyr, den eneste som jeg har truffet.
- Vi har vært sammen i åtte måneder. - Er det sant?
Jøss. Da er du en klar vinner.
- Kan jeg legge igjen et par jeans? - Niks.
En strømpe? Bare en, så klart.
Hva skal du med bare én strømpe?
Er det et ja?
Nei! Kom deg ut, jeg skal på jobb i morgen.
Det betyr ikke at du ikke kan bli kvitt meg. En strømpe er ikke et anker.
Vi ses på spillejobben i morgen kveld. Kan vi ikke bare si det?
Ok, da.
Er du der ennå?
- Ses i morgen. - Du kunne snart la meg få...
Glad i deg også.
Hei, kjekken.
Jeg liker deg.
Veldig.
Var det alt?
Nei.
Det er én ting til.
Så nærme.
LIDENSKAPELIG GRÜNDER NEKROLOG
Mamma?
Jeg vet bare ikke hva jeg skal gjøre med det.
Jeg beklager.
Jeg aner ikke.
Mamma?
- Hei, Martin, hva er det? - Har du det bra?
Ja, det tar bare litt tid.
Vekket vi deg?
Hva?
Hei.
Gå og legg deg igjen, vennen.
De eneste som bør vandre rundt nå, er voksne.
God natt, Martin.
Hun svarer ikke.
Du, Martin?
Er det noen andre vi kan ringe til?
Jeg bare...
Jeg visste ikke at du hadde en bror.
- Er det du som er Rebecca? - Ja.
Jeg er Emma fra Barnevernet.
Jeg overtok Martins sak da faren din døde sist...
Stefar.
- Unnskyld? - Han var stefaren min.
Faren min stakk av da jeg var 10.
Kanskje vi kan snakke litt om Martin.
Hvordan er han der hjemme? Sover han?
- Jeg vet ikke. Jeg bor ikke der. - Det er bare moren din som er der?
- Ja. - Hvordan har hun det?
Tja, hun tar pillene mot depresjon, hvis det er det du mener.
Ja vel. Og hvor ille er depresjonen?
Går det bra med Martin? Man skulle tro han var blitt mishandlet, slik som du spør.
Han sovnet i klasserommet i dag, for tredje gang denne uken.
Ok, unnskyld meg.
Hei.
Du kom.
Ja.
Jeg visste ikke om du ville.
Ok.
Hvor er mamma?
Jeg vet at du og moren din har en vanskelig tid akkurat nå.
Og det er tøffere for deg, fordi du kan ikke snakke med henne om det.
Du har kanskje forsøkt å hjelpe henne.
Hvis du skulle ønske å snakke om det, så har du meg, ok?
Det er derfor du dro.
Ikke sant?
Nei, problemene var verre enn som så.
Ok.
Nå går vi hjem.
Hjem til deg eller til mamma?
Dit hvor du bor.
Du... Det kommer til å ordne seg.
Kom nå.
Det går bra.
Ok.
Du hører fra oss.
- Her sitter vi, da. - Jeg vil heller være hos dere.
- Bare for i natt. - Tvilsomt om det går.
Jeg tror ikke du vil like deg der.
Jeg har noen rare og skumle plakater på veggene.
Jeg trenger bare å sove.
Vi kan snakke om det, greit?
- Noen tips angående moren din? - Du blir ikke med inn.
- Hvorfor ikke? - Fordi hun er gal.
Mamma er sånn i perioder. Bare vær tålmodig.
- Har hun snakket med noen? - Det er noen som kommer på besøk.
- Bra. Hvem da? - Diana.
- Hva sa du? - Hun heter Diana.
Jeg vet hvordan du har det.
Moren min gjorde akkurat det samme da faren min dro.
Og jeg hadde fæle drømmer om Diana.
Men det er bare drømmer, ok?
Hun er ikke virkelig.
Hei, Becca.
Hei, mamma.
Hvorfor har du kommet hjem, kamerat?
Spør henne.
Han har ikke fått sove.
Tja, er det rart?
Paul betydde alt for oss.
Nesten alt.
Har du gått til terapeut, mamma?
Jeg vil ikke snakke om problemene mine med en fremmed.
Det har jeg prøvd før.
Husker du det?
Ja, jeg husker det.
Hvor lenge er det siden du sluttet å ta medisinen din?
Unnskyld?
Ja.
Tror du at jeg har ønsket dette?
Hva med Martin?
Har du virkelig tenkt å bruke "dårlig mor" -argumentet?
Du av alle mennesker?
Aner du hvordan det er å oppdra ham uten en far?
Se hvordan det gikk med deg.
Du skal få et par dager på deg.
Inntil du slutter å være fullstendig manisk, -
-lar jeg Martin bo hos meg.
Jo, sånn blir det, mamma. Ring meg når du føler deg bedre.
- Pakk sakene dine. - Jeg er klar.
Nei, Martin...
Martin, vær så snill. Dere har planlagt dette, dere.
- Dere planla det. - Vi har ikke planlagt noe.
Jeg kommer snart tilbake. Husk å ta vitaminene dine.
Rebecca.
- Hva skjer nå? - Vi drar hjem.
Nei, nei. Rebecca, vær så snill.
Jeg er lei for det, mamma.
Ok, så her er rommet. Du kan sove i sengen.
Eller på sofaen, hvis du vil.
Nei.
Dette blir bra.
Greit.
Fint.
Herregud.
- Var det din idé? - Hva mener du?
- At han skal bo her? - Ja, det er ikke trygt for ham der.
Så ring damen på skolen. Dette er det Barnevernet er til for.
Akkurat dette.
- Han er broren min. - Og hun er moren.
Hva så?
Gjør du dette for å hjelpe ham-
-eller for å såre henne?
Du bør gå nå.
Det er litt sent for middag, så la oss kalle det nattmat.
Vil du ha med eller uten skorpe?
Med skorpe.
Kan du lage trekanter?
Ja, du er akkurat som storesøsteren din.
Jeg pleide å like det. Sånn.
Her skal du se.
Så bra, ikke en eneste...
Unnskyld.
Der var det en floke.
Rebecca?
Ja?
Hvis mamma er gal, betyr det at vi også er det?
Nei.
Martin?
Hei.
Hva gjør du der nede?
Du må skru på lysbryteren.
Har du tatt Martin?
- Hva? - Hvem er det?
Du kan ikke gjøre dette.
Hun er ustabil. Han er ikke trygg der.
- Hvor er han? - Der inne og kler på seg.
- Du må tenke igjennom hva du vil gjøre. - Ja, og jeg har tatt ham med hit.
Jeg snakker ikke om en impulsreaksjon.
- Han kan ikke bli her. - Så klart han kan det.
Ikke med... Rebecca, gi deg nå.
Vet du hvorfor jeg er her? Hun ringte meg.
Lar Barnevernet seg styre av gærninger?
Jeg stakk innom for å sjekke at hun var klar i hodet, og det var hun.
Det er bare ikke sånn systemet fungerer.
- Hvorfor ikke? - Sophie er hans kjødelige mor.
Hans verge.
Hvis du skal oppheve det, må du anlegge sak mot henne.
Dra henne i retten.
Det er en lang og smertefull prosess. Og det er bare begynnelsen.
Du må også bevise at du er skikket til å være pleiemor.
Det er to valg du må ta stilling til.
Erklære krig mot moren din, -
- og gjøre deg selv til hans ansvarlige verge.
Er du klar for det?
Jeg kan være en ansvarlig verge.
Det går bra. Jeg fikk sove.
Jeg klarer meg bedre i kveld.
PAPPA-MAMMA-MEG
PAPPA-MAMMA-DIANA-MEG
Hei.
- Hva skjer? - Kan du kjøre meg til mamma?
- Vil du gjenta hele greia? - Hva? Nei.
- Vi kan snakke om det i bilen. - Hva med det som skjedde i går?
Hva?
Du sparket meg ut fordi jeg fortalte deg sannheten?
Ja... Beklager.
Du hadde rett. Jeg brukte Martin for å såre mamma.
Takk for at du gjorde det klart for meg.
Kan vi...
Du må be Martin om unnskyldning.
Ikke sånn, men likevel.
Jeg må finne ut om Diana.
Kjerringa er virkelig.
Hvem er Diana?
Mamma?
Hva er det vi ser etter?
Mamma. Hvis du ser henne, stikker vi ut bakveien. Greit?
Greit.
Pasient 283 innlagt 6. oktober, 1984.
Pasienten lider av en sjelden hudsykdom-
- som gir en ekstrem overfølsomhet overfor lys.
Pasientens opphold her har bydd på problemer.
Hun har en voldelig fortid.
ANGREPET AV PASIENT: DIANA WALTER
I det siste har hun plaget en pasient på avdelingen for lysbehandling, -
- en ung dame ved navn Sophie. Før henne inn.
La tvangstrøyen være på. Takk.
Hei, Diana.
Skru av lyset.
Jeg hører at du har agert voldsomt igjen.
Du skal holde deg unna Sophie.
- Hun er min venn. - Hvorfor slo du henne da?
Hun begynte å bli friskere.
Samtale nr. 13. Hudsykdommen er forverret.
KVINNE SAVNET-LYSTERAPI KREVER DØDSOFFER PÅ MULBERRY HILL
Hold henne nede!
Jeg går opp til maks styrke. 1200 watt.
Skru den av! Nå!
Gud bevares...
PAPPA-MAMMA-DIANA-MEG
Bret!
Hold deg unna.
Hold deg unna, Becca.
Jeg vil ikke bli sendt vekk igjen.
Går det bra? Hva skjedde?
Vi må vekk. Moren din er her.
Ikke så fort.
- Fy faen. - Fortell. Hva skjedde der oppe?
Jeg vet ikke. Jeg ble angrepet.
Av hva da?
Jeg vet ikke. Jeg kan ikke forklare det.
Hva skal du med dette?
Bevis. Det er bevis.
Du kan godt snakke med meg om søsteren din.
Hun er grei.
Har du tatt vitaminene dine?
Jeg føler meg litt bedre.
Du, jeg vet at jeg har vært litt fjern i det siste, og det vil jeg gjøre opp for.
- Hva med popcorn og en film i kveld? - Ja, gjerne.
Bra. Vi trenger sårt til litt tid sammen.
Alle tre.
Mamma?
Kan ikke bare du og jeg ha en kveld sammen?
Vi får se.
Hvordan kan du se når det er så lyst?
Det var bedre. Stikk av gårde og be Ito om litt frokost til meg.
- Hvordan går det der nede? - Fint. Hva med deg?
Jeg klarer meg nok.
Det gjør jeg.
Jeg savner pappaen din.
Han ga meg styrke.
Han fikk meg til å føle meg beskyttet.
Jeg tror jeg har behov for sånt noen ganger.
Det gjør du også.
Jeg har det fint. Rebecca er sterk.
Hun er sterk utad, og noen ganger er hun det også.
Men da tingene spisset seg til, sviktet hun meg.
Jeg vil ikke at du også skal oppleve det.
Noen ganger er du sterkest hvis du bare ser frykten i øynene.
Det fortalte Emma meg.
Ja.
Jeg tror du har rett i det.
Jeg kommer snart.
Mamma?
Det går bra. Ingen fare, vennen.
Hva er det du gjør?
Jeg skal fortelle deg en historie.
Vær så snill, mamma.
Vennen.
For veldig lenge siden-
-hadde jeg en venn som het Diana.
Hun var veldig annerledes.
Helt spesiell.
Se på meg.
Senere fant jeg ut at det hadde skjedd noe forferdelig.
Men media hadde misforstått.
Hun var her fremdeles.
Og endelig er hun kommet tilbake.
Mamma, vær så snill, slipp meg.
Nei, hør på meg.
Jeg lot henne være alene i så mange år.
Jeg sviktet henne.
Men nå skal hun få være her, ok?
Så lenge jeg holder hodet kaldt, -
-og du holder lyset slukket.
- Nei! - Martin!
Ikke skru på lyset!
Diana forstår ikke hva hun gjør.
Nei, Diana!
Diana!
Han forstår det ikke. Han mente det ikke.
Martin, hun mente det ikke.
Ikke gjør det.
Var moren din innlagt på mentalsykehus da hun var ung?
Ja.
Det virker sånn.
Du har da aldri snakket om det.
Ikke hun heller.
Det er vel ikke noe man snakker så mye om.
Ok, men hva om jeg bare lytter?
Jeg vet ennå ikke hvem Diana er.
Hun er...
Det blir verre og verre.
Vi må ut og handle, skatt.
Ja.
- Gidder du å stikke i butikken? - Ok, det er greit.
Ses, småen.
Du.
Vil du snakke om det nå?
Jeg vet at du ikke tror meg, -
- men Diana er virkelig. Hun rørte håret mitt.
Så, så.
Hør på meg.
Nå skal jeg fortelle deg noe-
-som aldri noen har sagt til meg.
Jeg tror deg.
- Jeg vet ikke hva hun er. - Hun hater lyset.
Ok.
Bli med meg.
Altså...
Det viser seg at faren din gravde dypt inn i din mors og Dianas fortid.
Diana ble funnet i en kjeller-
- hvor hun ble låst inne da hun var 13 år.
Faren hennes hadde begått selvmord.
HUN ER I HODET MITT
Hun hadde en merkelig hudsykdom.
Det gikk historier om henne.
Folk snakket om at hun var ond, -
- og at hun kunne komme inn i folks hoder-
-og forandre dem.
Hun ble innlagt på Mulberry Hill mentalsykehus, -
-og der møtte hun mamma.
Og jeg tror at hun kom inn i mammas hode-
- og fikk henne til å tro at de var venner.
- Men det var de ikke? - Nei.
Diana viser seg bare når mamma er på sitt verste.
Jeg gjennomgikk det samme da jeg var på din alder.
Etter at pappaen din dro?
Ja.
Men hva skjedde med Diana?
Legene prøvde å gi henne eksperimentell behandling. Noe gikk galt.
Og hun døde.
Men hvis hun er død, hvordan kan hun gjøre dette mot oss?
Jeg vet ikke.
Men jeg tror at mamma er den eneste forbindelsen Diana har med denne verden.
Så hvis vi kan gjøre mamma friskere, -
-så hun blir mentalt sterk igjen, -
- så kan vi kanskje bryte den forbindelsen.
Nei. Diana vil aldri la det skje.
- Hvorfor sier du det? - Det var det pappa prøvde å gjøre.
Det er maten.
Hei.
Bret?
Bli der.
Rebecca!
Å, herregud.
Mamma, vi må snakke sammen.
Hva er det?
Kan du fortelle oss om Diana?
- Hva mener du? - Din venninne. Diana.
Martin sa at-
-hun var her for en time siden.
Ja. Hun er min venninne.
Er dette Diana?
- Er det henne? - Hvor har du fått tak i dette?
- Svar på spørsmålet. - Nei, svar på mitt.
Du traff Diana på Mulberry Hill da du var innlagt for depresjon.
- Stemmer det? - Hva spiller det for rolle?
Hva spiller det for rolle når vi møttes?
Fordi hun døde.
Hun døde ett år etter at dette bildet ble tatt.
Det er sant, mamma.
Jeg forstår. Du prøver å ta fra meg sønnen min igjen, -
- derfor finner du på disse ville historiene.
- Jeg fant nekrologen hennes, mamma. - Den kan være falsk!
- Det er helt sprøtt det du sier! - Ja, det høres litt spøtt ut.
Men det er en død kvinne i dette huset, -
-og du har sluppet henne inn.
Jeg forstår.
Du kom fordi du har dårlig samvittighet for at du forlot meg.
Har jeg rett?
Jeg hørte ikke fra deg. Du kom aldri på besøk, som alle andre.
Vet du hvor mye det såret meg?
Og nå viser det seg-
- at jeg hele tiden har lukket Diana ute på samme måte.
Og jeg vil ikke være en som gjør det mot en venn.
En venn?
Mamma...
Det er en død person vi snakker om.
Kjære deg...
Spøkelser er ikke ekte.
Hva er hun, da?
Hva er hun?
Du kan sove hos meg igjen i natt. Jeg ringer Barnevernet i morgen.
Nei.
Hva mener du med det?
Jeg vet at du har vært borte lenge, men hun er mammaen vår.
Hun trenger oss nå, mer enn noensinne.
Du...
Det er ikke på grunn av henne jeg bryr meg. Det er på grunn av deg.
- Du er det viktigste for meg. - Jeg kan ikke bare dra fra henne.
Nei vel.
- Men det er ikke trygt for deg her. - Det er det ikke noen steder.
Hvor lenge pleier hun å være oppe på rommet sitt om kvelden?
Hun pleier ikke å komme ut før neste morgen.
Ok, det første vi gjør, er å innføre noen sikkerhetstiltak.
Bret og jeg er på sofaen nede.
- Ok? - Ok.
Vil du ha døren åpen eller lukket?
Lukket.
Vent.
Kan du...
Kan du sove her i natt?
Så klart.
Jeg skal bare si det til Bret. Jeg er straks tilbake.
Du behøver ikke å bli her.
Nei da.
Martin vil at jeg sover på rommet hans i natt.
Ja.
Han trenger deg mer enn jeg akkurat nå.
- Blir du her allikevel? - Med mindre du ikke vil.
Ja. Men det blir vanskelig å sove med alle lysene på.
Du må tro vi er helt gale.
Vet du hva? Jeg tror ikke det.
Takk skal du ha.
Du kan trygt vise din sårbarhet. Jeg stikker ikke av for det.
- Den nederste skuffen. - Hva?
Den nederste skuffen.
I kommoden.
Jeg skal tømme den for deg.
Mener du det?
Nei.
Kanskje.
Ok. God natt.
God natt.
Mamma?
Vi blir her i natt.
Ok. Vi ses i morgen.
Glad i deg.
Blir dere?
Ja.
Bra.
Jeg...
Det hadde vært fint hvis vi-
-kunne prøve å bli gode venner igjen?
Ja. Selvfølgelig.
Hørte du noensinne fra pappa?
Noen brev eller...
Nei.
Beklager. Jeg skulle ønske jeg hadde det, i hvert fall at du hadde hørt fra ham.
Jeg forstår godt at du gir meg skylden.
Nei, jeg gjør ikke det. Det var han som valgte å dra.
Ok.
JEG TRENGER HJELP
Helvete.
Rebecca?
Ja?
Fant du medisinen din?
Nei.
Men vi finner på en løsning.
Tror du det?
Ja, småen.
Vi skal sørge for at hun får det bedre.
Ok.
Sov nå.
Helvete.
Kom igjen.
Bret.
Bret!
Helvete.
Kom igjen.
Rebecca!
Rebecca?
Kom igjen.
- Hva er det du gjør? - Hva er det du gjør?
- Ikke gå fra meg igjen. - Nei vel.
- Noensinne! - Så da. Greit.
- Ingen lys virker. - Hva annet kan det være?
En felle.
Nei!
Hei!
Hjelp!
Hjelp! Bret!
Slipp oss ut!
Becks?
Slipp oss ut!
Becks?
Bret!
Vi er her nede!
Ok, Becks, vent litt.
Fru Wells?
Nei! Nei, Bret!
Fru Wells?
Hold deg i lyset, Bret!
Vent, Becks.
Ok.
Nei! Bret!
Bret?
Kom hit, Bret!
Drar han?
Nei.
Nei, det ville han ikke gjøre.
Det gjorde du.
Nei! Kom igjen, nå!
Den der varer ikke lenge.
Vi må finne mer lys.
Rebecca?
Hallo?
Martin?
Diana, hvor er du?
Jeg sa at du ikke skulle gjøre barna mine noe.
De vet ikke bedre.
Du skal ikke true meg, Diana.
Nei, du trenger meg, Diana!
Du eksisterer ikke uten meg.
Noe jeg aldri skulle...
VERKTØY
Hvor lenge må vi være her?
Jeg vet ikke.
Det er ingen vinduer her.
Nei.
Jeg pønsker på en plan.
Jeg er ikke til særlig mye hjelp.
Du...
Du er kjempeflink. Fortsett å lete i den boksen.
Jeg fant en lommelykt.
Eller noe.
Det er sort lys.
Den har litt strøm ennå.
Vent. Hvor skal du?
Sjekke hva som er her. Hold liv i bålet.
Herregud.
Å, herregud.
"Akkurat som på sykehuset."
"Fanget her nede ..."
FANGET HER NEDE I MØRKET
Fy søren!
"Ta Sophie fra meg."
AKKURAT SOM FAR
"Glem Diana."
Vi stikker!
Jeg så henne. Hun forsvinner ikke i dette lyset.
Hvis vi kan se henne, vet vi hvor hun er. Kanskje vi kan skade henne med denne.
Hva nå?
Mamma!
Kommer vi til å dø?
Nei. Vi gir oss ikke.
Er du med? Vi gir oss ikke.
Hun er der inne, med familien sin.
Du trenger legetilsyn.
- Dere må ha lommelykter. - Sett deg tilbake i bilen din.
Enhet 81, vi er hos Marigolds hus. Det er strømbrudd. Over.
Det er politiet.
Er det noen hjemme?
Hallo?
Det er politiet. Vi har fått melding om husbråk.
Vi er her!
Vi er her nede!
Hjelp!
Diana!
Hvis du skader barna mine, snakker jeg aldri til deg mer!
Lys på oss!
Frue?
Kom frem.
Tilbake!
Andrews?
Herregud.
Enhet 99, send forsterkninger. En betjent er såret.
Her, ta denne. Ellers kan du ikke se henne.
- Ta den! - Bli der.
Ta den!
- Vi må gå. - Nei, vi må hente mamma!
Vi går ikke uten mamma!
Ok, jeg skal hente henne.
Nå!
Beck!
Løp!
Kom her, småen.
- Få ham ut herfra. - Slipp meg!
Rebecca!
Jeg går og henter mamma!
Mamma?
Hold deg unna.
Ellers skal jeg vise deg hvor jeg har gjemt faren din.
Jeg har sagt det!
La barna mine være!
Hun har drept pappa!
Det der skader ikke meg.
Men det vil dette. Du eksisterer ikke uten meg.
- Nei! Hva gjør du, mamma? - Jeg redder livene deres.
Nei!
Mamma!
Jeg er her, småen. Jeg passer på deg.
Vær så god.
Du kom tilbake.
Selvfølgelig.
Det gjorde du også.
Ja. Nå er det slutt med å stikke av.
Vi er her for å bli.
Ta det rolig. Det er ingenting.
- Jeg skal passe på dere, ok? - Ja, vi skal aldri dra vår vei.
Kom hit.
.:: Først på www.hounddawgs.org ::.
Norsk tekst: Trine Borg, Deluxe