Hör ni, vi vänder!
- Och går miste om bytet? Knappast. - Häng med.
Här är det.
Kliv upp på hans rygg.
Skynda dig!
- Där är han. Ta honom! - Du ska få!
Nej. Nej, snälla...
Snälla...
Stanna.
Jag fick bara en, men ett fint exemplar.
Inte mer? Svampen bet mig två gånger!
Gravblomster...
Det var en gång, eller möjligen två, för den här sagan minns du kanske -
- en mäktig fe vid namn Maleficent.
MALEFICENT 2: ONDSKANS HÄRSKARINNA
Av nåt skäl var ondskans härskarinna och Hedlandets beskyddare fortfarande hatad.
Visst hade hon förbannat Aurora -
- men sen fann hon barnhjärtats ljus och uppfostrade flickan som sin egen.
Och det var Maleficents kärlek som hävde förbannelsen hon själv uttalat.
Den detaljen har på nåt mystiskt sätt glömts bort.
Så när sagan berättades om och om igen över hela kungariket -
- blev Maleficent än en gång skurken.
Kom, så vi väcker vi alla.
I dag ska det ske!
Vakna. Vakna.
Kom...
Skynda på, wallerbogs! Det är dags!
- Minns ni hemliga planen? - När får jag berätta för drottningen?
Tålamod, Thistlewit.
- Tror ni drottningen har vaknat? - Törnrosasömnen är över!
Nu var du lustig...
Nästa punkt: de försvunna feerna.
Älvorna har fått förstärkning. Deras rapport kommer i kväll.
Vi letar tills vi hittar dem.
Vifta inte med rötterna, Lief.
Att slå ihjäl människor är ingen lösning.
Diaval, du ska stå på min sida!
Jag är drottningen av Hedlandet - och människa.
Alla måste vara snälla.
Släpp fram oss... Officiellt fe-ärende.
Ett ord, Ers Majestät.
Mostrar, alla måste vänta på sin tur.
- Det här kan inte vänta. Inte alls. - För då kanske jag spricker!
Är det där...?
- Pinto! - Hon har med sig en present.
Sav från de nyvakna träden.
- Till den stora dagen! - Tyst!
Stora dagen?
Hallå där! Min krona!
Jag är inte på humör för trams.
Pinto...
Kom igen nu...
Mostrar, vart ska ni?
Jag har inte tid att leka.
Vad har det tagit åt er?!
Nu sticker hon, Ers Majestät!
Kom tillbaka.
Pinto, jag vill slippa fler upptåg i dag.
Se, så jag ser ut.
- Philip? Vad gör du här? - Letar efter dig.
Jag beklagar, men allt är kaotiskt på Hedlandet.
Slottet är fullt av klagomål.
Jag ville fråga dig en sak.
Tror du att Ulstead och Hedlandet kan förenas?
Förenas?
I ett samarbete för harmoni och fred.
- Jag tänker mig en bro. - Jaså? En bro.
Ja, en förening är en underbar idé.
Om båda sidor är med på noterna.
Jag arbetar med den delen.
- Han förstör alltihop. - Lugna dig, han värmer upp.
Vänta nu...
Det där är din finjacka.
- Har de syltat in dig...? - Om du är upptagen kan jag...
Nej. Nej, nej. Jag är inte upptagen.
- Jag vill inte... - Jag lyssnar. Vad ville du säga?
Han förstör det.
För fem år sen trodde jag att jag förlorat dig.
Jag tänker kräva tillbaka den här dagen.
Jag har älskat dig sen första stund.
Och varken trolldom eller förbannelse kan skilja mig från dig, Aurora.
- Är du säker på att du har tid? - Philip!
- Han har knäböjt! - Hög tid!
Vill du gifta dig med mig?
Ja.
- Ja? - Ja.Ja!
Ja. Res dig upp och kyss mig.
Det blir bröllop!
Ett hemligt överraskningsbröllop!
Vi måste förstås meddela våra föräldrar.
Måste vi?
- Härskarinna... - Vad är det?
- Jag har något att berätta. - Ut med språket.
Det är inget särskilt viktigt, och det finns ingen anledning att överreagera.
Men...
...prins Philip har...
Försvunnit?
Nej. Philip har...
Gula febern? Nej, vänta...
- Spetälska! - Nej, härskarinna.
Philip har bett Aurora bli hans...
Låt bli...
...att förstöra min morgon.
Härskarinna!
Håll er lugn!
Får jag bli er marskalk, eller blir det någon från Hedlandet?
Undrar generalen om hon svarade ja, så...
Det vet jag. Varje människa vill väl lämna det stället?
- Vad har ni emot hedfolk? - Kallas de hedfolk numera?
- Bevingade varelser, mordiska träd... - Ni vet ingenting.
Jag vet att Maleficent dödar män och krossar härar - enligt ryktet.
- Det stämmer inte. - Jag ska skydda kungariket.
Och det, gamle vän, tänker jag göra... utan att tveka.
Framåt.
Öppna portarna!
Ers Majestät, det har kommit krigsbyte från inlandet.
Vapen.
Vi behöver inga vapen.
Det är inte längre krig.
Ingrith!
Jag har placerat dig strax bakom mig.
Och där kommer jag att förbli.
- Vi behövde inga vapen, sa jag! - Man kan aldrig vara nog försiktig.
- Hanen är spänd, Ers Majestät. - Verkligen?
- Pappa... Mamma... - Nå, vad sa hon?
Hon sa ja.
Ja!
Det var verkligen roligt!
Två kungariken som äntligen blir ett!
Ja.
Jag har kanske varit självisk och haft fel utgångspunkt.
Du har gjort ditt val, nu är det dags att fira.
Roligt att du samtycker till slut.
Jag är redo att ta emot din fästmö med öppna armar.
Hon ska komma på middag.
På ett villkor: att hon tar med sig sin gudmor.
Vi ska ta emot den som uppfostrade henne här hos oss.
Ja, det ska vi.
Det propsar jag på. Snart blir vi trots allt släkt.
Låt hela kungariket veta -
- att min son ska gifta sig med Aurora.
Och att Maleficent ska komma på middag.
Jag ska genast skicka bud.
Hon kommer!
Håll tag i kjorteln!
Ser man på...
Nå?
Jodå.
Gudmor...
Philip har friat.
Stackaren. Men han hämtar sig.
Jag sa ja.
- Nej. - Jo.
- Nej. - Det var ingen fråga.
- Jag säger detsamma. - Så vad händer nu?
Ska du förvandla honom till en get?
Sluta.
- Vad har du emot Philip? - Han är människa!
- Jag med. - Det har jag aldrig lagt dig till last!
- Förrän jag blev kär. - Kärlek slutar inte alltid väl, Beasty.
- Prins Philip är faktiskt prins. - En stilig och charmerande prins.
Jag ber dig att lita på mig.
Ge honom en chans. Vi vill bevisa att du har fel.
Philip är omtänksam...
- Väldigt hygglig... - Hyggligt vadå?
Kungen och drottningen firar oss i kväll, och du och jag är bjudna.
Vill du att jag ska träffa hans föräldrar?
På middag, bara.
De vill inte ha mig i Ulstead, så varför skulle jag tacka ja?
Hans mamma vill träffa min.
Snälla...
Philip...
Jag vill att du bär det här i kväll.
Ditt svärd?
Tack vare dig kommer äntligen Ulstead och Hedlandet att förenas.
Min kärlek är inte politik.
Men din kärlek -
- säkrar freden i många generationer framåt.
Ta det- och bär det med vetskapen att du aldrig behöver använda det.
Min son...
Jag är så stolt.
Och mamma? Är hon införstådd med det här?
Hon kommer att lära sig älska den du älskar.
Gravblomster, gravblomster...
Nu är tålamodet snart slut.
Ers Majestät...
Ni måste rappa på, Lickspittle.
Ja, Ers Majestät.
Aurora har sagt ja.
Allt går precis...
...som det ska.
Hej.
Hej...
Inte så mycket huggtänder.
Så här, då?
Pröva hälsningsfrasen.
Så vänligt att bjuda hit mig i kväll.
Inte så hotfullt...
Det var verkligen vänligt att bjuda hit mig i kväll.
Ja.
Det var bättre. Kanske med en nigning...
Fast det kan ni hoppa över.
Hon älskar verkligen grabben.
Du visar henne stor välvilja.
Välvilja?
Härskarinna...
Så vacker hon är.
Jag har nåt till dig.
Till hornen.
Philips familj känner sig kanske mer obesvärad då.
Och du också.
- Det var kanske dumt. - Nej, det...
Det blir bra.
Det ska bli så roligt!
Ja, nästan outhärdligt roligt!
Det är Maleficent!
Högafflar? Människor är för dråpliga!
Det blir bättre.
Den som lämnar sin post blir hängd.
Nu kommer de.
Har du nånsin övervägt att förvandla mig till en björn?
- De kraftiga klorna... - Varför pratar vi om björnar?
Drottning Aurora av Hedlandet.
Tack.
- Du är så fin. - Roligt att vara här.
Aurora... I sanning en ära.
Välkommen till Ulstead.
Vilken skönhet.
Jag förstår att du stal Philips hjärta.
Ers Majestät...
- Blommorna... Jag är allergisk. - Jag ber om ursäkt.
Nej, det är ingen fara. De är så vackra.
Maleficent...
Maleficent... Roligt att träffas igen.
Min far, kung John av Ulstead.
Och min mor, drottning Ingrith.
Välkommen till vårt hem.
Det var verkligen vänligt av er att bjuda hit mig i kväll.
Inget leende.
Och det här är Diaval.
Ni hade väl inga problem med att hitta slottet?
Varför skulle jag ha problem?
Det kallas småprat.
Jag förklarar sen.
Inga problem alls.
Era Majestäter, damer och herrar, middagen är serverad.
Känn er som hemma.
Fågel.
Så gott.
Är något på tok?
Det är järn.
Ers Majestät reagerar på blommor - hon på järn.
Det visste jag inte. - Ta bort den.
Ni äter väl ändå gärna med händerna?
- Vilken värme vi har fått. - Ja, verkligen.
Vi har en liten present till Philip och Aurora -
- med lyckönskningar om en underbar framtid.
Det blir så roligt att återigen ha barn i slottet.
- Det här slottet? - Ja, naturligtvis.
De kommer att bo här.
Aurora lär ha ett eget slott.
Det har jag.
Ja. Jag är...
Jag undrar hur Aurora blev drottning av Hedlandet.
- Jag utnämnde henne. - Slottet är praktfullt.
Men visst har hon ännu ett slott?
Eller hur?
- Mamma... - Ett på Hedlandet och ett efter sin far?
Kung Stefan, inte sant?
Det slottet skänktes till folket.
Så du är en äkta prinsessa även om kung Stefan är död.
Säg, dog han eller blev han dödad?
Både och.
Ja, det har varit varmt på sistone.
Jag minns berättelsen om ett barn.
Som förbannades med en sömn som hon aldrig skulle vakna ur.
Verkligen? Vem skulle göra nåt så hemskt mot ett oskyldigt barn?
Det finns många som jagar oskyldiga varelser.
- Er sort skulle säkert hålla med. - Min sort?
Hon syftar på människor.
- Det saknas feer hos oss. - Jag saknar vin...
Mänskliga tjuvskyttar har stulit dem.
Någon har beordrat det.
- Det låter som om ni anklagar kungen. - Nej, så sa hon inte.
Vem skulle stjäla en fe?
Två bönder har hittats döda vid Hedlandet. De hade varit borta i flera dagar.
- Jag förstår. - Det gör vi alla.
Gränsen är öppen, men människor är inte välkomna.
Vad är det Ers Majestät antyder?
Oskyldiga människor slaktas på Hedlandet -
- och hon pratar om feer!
Kontrollera ert djur! Annars gör jag det.
Om jag inte visste bättre skulle jag kalla det för ett hot.
- Men vet ni bättre? - Sluta.
Sätt ner henne.
Snälla, sätt ner henne.
Det här ska vara en fest.
Jag ber om ursäkt.
Vi ska inte glömma varför vi har samlats. För att fira Auroras nya liv.
- Skål. - Skål.
Ni har gjort något beundransvärt, Maleficent -
- som gått emot er natur för att uppfostra flickan.
Men nu...
...får Aurora äntligen uppleva kärleken från en riktig familj.
En riktig mor.
För det enda jag verkligen sörjer är att jag aldrig fick en egen dotter.
Men i kväll förändras det.
För från och med i kväll betraktar jag Aurora som min.
- Vakter! - Vi har öppnat vårt hem för en häxa!
Sluta!
Det blir ingen förening. Inget bröllop.
- Maleficent! - Skydda kungen!
- Sluta, snälla Maleficent. - Jag är så rädd, John.
Vad har hon gjort med mig?
Pappa!
John!
Vi vänder hem nu.
John!
Det är en förbannelse.
Det är en förbannelse! Maleficent har förbannat kungen!
- Vad har du gjort? - Ingenting!
Aurora, nu vänder vi hem.
Aurora!
- Aurora! - Väck honom!
Snälla, väck honom...
Lämna plats!
Ta honom till sovrummet.
Vi vet inte hur man häver trolldomen.
Det måste finnas ett sår. Bevis på dådet.
Låt Hans Majestät behålla sin värdighet. Alla såg vad Maleficent gjorde.
Jag beklagar.
En förbannelse över kungen är en förbannelse över kungariket.
Han som bara önskade fred.
- Det här är mitt fel. - Du ska inte be om ursäkt, lilla vän.
Maleficent är ett hot mot oss alla. I synnerhet mot dig.
- Vi ska göra allt för att skydda dig. - Det måste gå att bryta förtrollningen.
Mamma kan kanske kyssa honom...
Äkta kärlek... du vet.
Det fungerar knappast. En kyss är bara en kyss.
- Snälla mamma... - Nåja.
Fred ville du ha.
Nu får du vara ifred för evigt.
Jag sa ju det.
Det här är ingen saga.
Jag måste tillbaka till Hedlandet.
Vänta, vänta!
Jag måste leta rätt på henne.
- Hon kommer att häva förbannelsen. - Jag följer med.
- Nej, stanna hos din familj. - Du är min familj.
Släpp iväg henne. Hon kanske kan rädda honom.
Maleficent!
Gudmor?
Snälla, kom tillbaka.
Hon är inte på Hedlandet.
Diaval...
- Ingen har sett henne. - Så skönt att du är här.
Vi vet inte var hon är.
Kommer hon inte tillbaka är jag fast som människa!
Jag måste hitta henne.
Bara hon kan häva förbannelsen.
Säg att hon är död.
Järnet spetsade henne. Hon föll i floden och sveptes med över vattenfallet.
Var är då hennes huvud?
Där fanns något annat också. En annan varelse.
Den drog upp henne ur havsdjupet.
- Hur såg den ut? - Som hon.
Den tog med henne upp i skyn.
Ett sårat djur är farligt, och nu är hon inte ensam. Gör klart för krig!
- Öppna portarna! - Maleficent har förbannat kungen!
Stanna inomhus!
Stanna inne!
- Försvara staden! - Maleficent har förbannat kungen!
- Vi hittade henne av en anledning. - Ja, utan Conall hade hon varit död.
De försökte döda henne med den här.
Hör ni?
Hör ni?!
Det är ett meddelande från människorna.
Jag hör det klart och tydligt. Det är dags för oss att dö.
Människor har använt järn mot oss i århundraden. Och nästan utrotat oss.
Att döda bönder leder bara till fler konflikter, Borra.
De tog järn och smidde vapen, drev oss ner i underjorden -
- men det här...
- Det här blir slutet! - Vi är i säkerhet här.
Hur länge då? De kommer att leta tills de hittar oss.
Jag manar till krig!
Jag manar till krig! Och det nu!
Det finns för många människor.
- För många kungariken. - De kommer på nya sätt att förgöra oss.
Vi kan inte vinna.
Vi kan inte vinna!
- Inte på det här sättet. - Där har du fel, Conall.
Vi har något de inte planerade med.
Vi har henne.
Hon har krafter ingen annan av oss har.
Hon är sårad, Borra.
Vilka är ni?
Du stinker människa.
Jag hade kanske fel. Kanske borde Conall ha lämnat dig på havsbottnen.
Nej.
Det finns ju där.
Inuti dig.
Förstår ni nu?
Förstår ni vad som finns inuti henne?
Det ska rädda oss.
Du räddade mig.
Kom.
Jag ska visa vilka vi är.
Vi är mörka feer.
Som du.
Vi är de sista av vår sort.
Obemärkta här, långt ifrån människorna.
När människornas kungariken blev flera, gick vi underjorden.
För att överleva.
Men många gick under.
För bara några generationer sen var vi spridda överjorden.
På tundran.
I skogen.
I djungeln.
I öknen.
Nu är det här vår enda tillflykt.
Grottan där vi en gång uppstod.
Hör på: lek i vinden.
Stick!
Barnen borde sväva över träd och floder. I stället växer de upp i exil.
Jag kunde skydda dem.
- Hur? Genom krig mot människorna? - Vi har alltid krigat.
Inte mot alla. En uppfostrade du som ditt eget barn.
Vi måste kanske inte gömma oss. Vi kan kanske leva utan rädsla och krig.
Hitta en gemensam väg.
Det är omöjligt.
Fast!
Välkommen till ditt nya hem.
Vi har varit oroliga, lilla vän.
Ers Majestät... Jag hittade henne inte.
Jag känner så med dig.
Hon har låtit en skugga förmörka din lycka.
Hon motsatte sig ju er förening, litade inte på din instinkt som drottning.
När jag såg henne vid middagsbordet -
- med hornen skylda...
Böjd, kuschad...
Inte konstigt att hon gick till angrepp.
Vad ska jag göra?
Du älskar honom uppriktigt, inte sant? Min son...
Ja, djupt.
Kärleken kommer att läka dig.
Den läker oss alla.
Nu går vi vidare tillsammans...
...som en familj.
Till alla som lever på Hedlandet...
Vad är det som låter?
...och i andra kungariken: Kungen inviterar er till bröllopet -
- mellan prins Philip och Aurora om tre dagar.
Alla är välkomna.
Och alla förväntas komma!
- Vi är bjudna till slottet! - Aurora skulle inte överge oss!
Jag skulle ju bli inbjuden. Ni också, det var roligt!
Vem ska gifta sig?
Aurora, vi behöver inte tänka på bröllopet just nu.
Men drottningen har rätt. Det är vi skyldiga alla.
I synnerhet kungen.
Och Maleficent?
Hon är borta.
Fenix... Det var med henne som de mörka feerna började.
Utvecklades under århundraden.
Du är den sista av hennes ättlingar. Hennes blod är ditt.
Du är hon.
I dina händer vilar makten över liv och död.
Förgörelse och återuppståndelse.
Men naturens största kraft är den sanna förvandlingen.
Du förvandlades när du uppfostrade Aurora.
När du fann kärlek -
- mitt i din smärta.
Jag ber dig ta allt ditt ursinne -
- all din smärta -
- och inte använda det.
Hjälp oss mäkla fred med människorna.
Eftersom fred...
...kan bli de mörka feernas sista förvandling.
Hedlandet är vår sista verkliga tillflykt på jorden.
Ändå gjorde du en människa till drottning.
En dotter du höll kär.
Jag har ingen dotter.
Hon har valt sida.
Vi hörde precis att det blir bröllop på slottet om tre dagar.
Människor kommer att strömma dit. Då går vi till anfall.
Vi dödar Kungaparet av Ulstead. Och den unge prinsen.
Då går deras rike under.
Och feerna återuppstår.
Feerna har sytt den.
Jag hade den när jag gifte mig med kungen.
Den blir säkert perfekt.
Det tror jag med.
- Hon är underbar. - Med tanke på hur hon uppfostrades.
Av den onda fe som förbannade henne!
- Vilket under att prins Philip kom. - Vilket under att hon alls lever!
När jag blir äldre ska jag leva här på Hedlandet med dig.
Då kan vi ta hand om varandra.
- Vad tynger dig? - Det är ingenting.
Aurora, jag känner dig bättre än så.
Smyckena...
Håret... Alla regler...
Jag kan inte andas.
Jag är inte längre Hedlandets drottning, utan nån helt annan.
Vet du... Jag föll för en flicka i skogen. Du behöver inte ändra på nåt.
Det är inget jag vill.
Jag skulle inte bett henne ha sjalen.
JÄRNSPÅN
Ja!
Nå? Fungerar det?
Jag har bara några få exemplar att arbeta med, och extraheringen är mödosam.
Extraheringen?
Gravblomstren växer på fe-gravar och bär deras innersta väsen.
Pollen ihop med järnspån blir ett pulver som dödar feerna.
Vi behöver flera tusen till.
Visa.
Visa!
Som ni vill.
Hej.
Äntligen kommer Hedlandet att bli mitt.
Det är slut med feerna.
Var på er vakt!
Här hittade jag dem. Men om den bevingade kommer tillbaka?
Bekymra dig inte om det.
Vi är redo. Plocka gravblomstren.
Börja jobba!
- Vakter, se upp! - Ha vapnen redo!
Maleficent...
Här begraver vi våra döda.
De har förstört det.
Det är sånt människor gör.
De är som gräshoppssvärmar. Vi måste stoppa dem.
I många år har du värnat om en människa. Nu är det dags för de dina.
Ge eld!
En salva till! Fortsätt framåt!
Ge eld!
Ladda om! Där kommer en till!
Håll ihop nu. Vi lämnar strax Hedlandet!
Ta tag i den hand, vinge eller svans ni har närmast.
Håll formationen.
- Ursäkta mig... - Stanna!
- Jag är med bruden. - De... andra går in först.
Jag är inte människa. Jag är korp.
En korp. En sån där svart fågel.
Riset är mums.
- Man ska kasta det på brudparet! - Va? Vilket slöseri på mat!
Varför tar det sån tid?
- Släpp in mig! - Varför släpps inte människorna in?
Det sägs betyda otur, men jag ville träffa dig.
- Varsågod. - Gravblomster?
- Varifrån fick du den? - Av mor.
Solen är uppe. Det är vår bröllopsdag.
Av mor.
- Vilken sida, Flittle? - Den vänstra, vi är brudens gäster.
- Men brudgummen är också fin. - Det är han.
Jag är bådas gäst.
Nu så...
Vafalls? Ingen annan än jag får vara här, och jag är redan här.
Försvinn!
Maleficent, sluta.
Maleficent...
Det var inte hon.
Ut härifrån!
Innan jag kallar hit vakten!
- Feerna som försvann... - Stick, sa jag.
Vad har du gjort?
- Du är en pyssling. - Hur vågar du?
Jag är ädling. I drottningens tjänst.
Hon har tagit dina vingar.
Vi måste befria dem. De hör hemma på Hedlandet.
Det gör du med, Aurora.
En människa som har förrätt de sina.
Det var du som förbannade kungen.
Lilla vän...
Du må vara drottning, men du är mycket ung.
Att styra över människor är lite svårare -
- än att springa barfota med blommor i håret.
När jag var ung...
...gränsade vårt rike mot Hedlandet.
Och en särskilt sträng vinter -
- förlorade vi skörden och vårt folk drabbades.
När vi tittade ut över ringmuren kunde vi se hur välmående feerna var.
Min bror och jag ville ta för oss, men vår far kungen vädjade till deras goda hjärta.
Han prioriterade fred och skickade dit min bror.
Han kom aldrig tillbaka.
De vildarna, varelser som inte ens kunde föra samtal, dödade honom.
- Det tror jag inte på. - Folk blev rädda och störtade min far.
I riket utbröt kaos och jag fördrevs.
Ödet tvingade mig till äktenskap med kung John av Ulstead.
Ännu en svag kung som ordade om tolerans och hövlighet.
Och nu är min egen son fördärvad av visioner om harmoni.
Men freden ska inte bli vår undergång.
Lås in henne.
Kriget kommer.
Nej! Nej!
Jag önskar att du var här med mig.
Conall sökte fred...
...men de fyllde honom med järn.
Nu ska det äntligen bli krig!
Striden börjar nu!
Enade ska vi resa oss!
Enade ska vi strida!
Och vi visar ingen nåd!
Framåt!
Flyg Flyg!
Flyg! Flyg! Flyg!
- Var är alla Philips gäster? - Människor kan inte hålla tiden.
Låt musiken börja.
Hon är borta!
Hallå!
Det är en fälla! Ta skydd!
Ers Majestät...
De kommer från havet.
Den här vägen. Kom!
- Ers Höghet... - Invänta min order.
Vänta.
Vänta...
Vad är det som händer?
Nu.
Ge eld!
De ser ut precis som hon.
Retirera!
Dra er tillbaka!
Maleficent startar krig. Först far och nu detta.
Philip! Det var inte Maleficent som förbannade honom!
Det var inte hon.
- Det var din mor. - Vad menar du?
Med sländan.
Förbannelsen finns kvar i den. Din mor använde den mot din far.
Titta...
Likadant stick.
Hon har spärrat in hedfolket i kyrkan. Det är inget bröllop, det är en fälla.
Minns varifrån du kom.
Minns vem du är.
Jag har gjort mitt val.
Du måste göra ditt.
Flyg lågt!
Sprid er!
Följ mig!
Anfall!
Tänd!
Nej!
Mostrar? Mostrar?
Den är för tung!
- Aurora! - Diaval! Bra!
Vi är inlåsta...!
Vapen byte!
Vapenbyte! Fort!
Mamma! Du måste sätta stopp för det här!
- Vi är i krig. - Det här är en massaker!
Du förstår inte.
De här varelserna står mellan oss och allt vi behöver för att överleva.
Du har fel. Vi kan leva tillsammans.
Om du tror det är du dum.
Du förstår inte vad som krävs för att försvara oss.
Du ljög för mig.
Jag försvarar kungariket. Och din tron.
Och pappa?
Försvarade du honom också?
Prinsen mår inte så bra.
Följ honom till rummet.
Nu.
Stanna, Ers Höghet!
Ge er!
Mor vill förgöra hedfolket. Dina män betalar dyrt.
Vi måste göra nåt!
Farväl.
Kom tillbaka!
Flittle! Nej!
Nej!
Hallå, stanna hos de dina.
Spring, Aurora!
Släpp honom!
Nej! Nej!
Gudmor...
För Flittles skull!
Vi har henne!
Ut! Den här vägen!
Ut!
Backa!
Det här är inte min strid. Min mor ville ha krig och ni ger henne det.
Hennes hat ska varken förstöra mitt rike eller ert.
Inget fe-blod på mina händer.
Hitåt!
Maleficent är tillbaka!
Hon är ute efter drottningen.
Sluta!
- Backa! - Sänk vapnen!
Där är ondskan som jag lovade dem.
Din sort är mer förutsägbar än människor.
Sluta! Sluta!
Nästan, i alla fall.
Sluta...
Förlåt att jag misstrodde dig, men det här är inte du.
Jag vet vem du är.
Jag känner dig.
Det gör du inte.
Jodå.
Du är min mamma.
Nej!
Vet du vad som utmärker en stor ledare, Aurora?
Förmågan att injaga skräck i undersåtarna, och sen använda den...
...mot fienden.
Så...
...jag spred historien om en elak häxa...
...och en prinsessa som hon förbannade.
Det spelade ingen roll vem som väckte Törnrosa.
Alla blev skräckslagna, och berättelsen blev en legend.
Du tycker att jag är ett monster -
- men det jag gjorde mot kungen, Maleficent och min son -
- gjorde jag för Ulstead.
Du har förrätt din sort och du ska få ditt straff.
Maleficent är död!
Aldrig mer ett liv i skräck!
Kom tillbaka!
Ulstead är äntligen fritt!
Släpp mig!
Vad är det som händer?
Ser man på...
Hej, Beasty.
Jag har saknat dig.
- Har du smällt i skallen? - Det har jag.
Philip...
Ja?
Älskar du min dotter?
Av hela mitt hjärta.
Bra.
Jag tror att den här tillhör er.
Förbannelser tar inte slut. De hävs.
Det är över.
Det blir inga fler krig. Ulstead anfaller aldrig mer Hedlandet.
Från och med i dag går vi framåt...
...och finner vår väg...
...i fred.
Tillsammans.
I dag blir det bröllop.
Inte bara två personer ska förenas...
...utan två kungariken.
Alla är inbjudna, alla kan känna sig trygga...
...och alla är välkomna!
Hejsan...
Vi kan inte leva bland monster...
Någon borde verkligen täcka sina horn!
Om ändå Conall kunde se dig.
Borra...
Det är dags att komma hem.
Hej.
Kan du komma lite?
Vad är det?
- Lämnar du över mig? - Aldrig.
Nej... Alltså följa mig till altaret?
Ja.
Förlåt om jag har mörbultat nån i dag.
Är det...?
Hon kan bryta förtrollningen.
- Tror jag. - Men bara om vi vill det.
Pappa...
Vad roligt att se dig.
Jag har drömt om det här. Två kungariken som äntligen är ett.
Och det tack vare dig.
Jag är så stolt.
- Hon klär bättre i grönt. - Rosa, menar du.
Nej, grönt.
- Rosa. - Grönt!
Flittle!
Perfekt!
Släpp henne.
Behärska dig.
Vi har samlats för att förena två kungariken som rädslan åtskilt.
I dag visar ni oss att det viktiga inte är varifrån vi kommer -
- utan vem vi älskar.
Ringarna...
- Tar du, Philip, Aurora... - Ja.
- Och tar du, Aurora... - Ja.
Då förklarar jag er för man och hustru.
Du får kyssa bruden.
Du ler.
Det är en ny dag.
Det är det.
God morgon.
- Stannar du ett tag? - Ja, ett litet.
Men var inte oroliga... Vi ses på dopet!
SubRip: TomTen
Översättning: Ann Högman Svensk Medietext