NETFLIX PRESENTERER
Brev.
Du skriver vel ikke mange for tiden? Men det er nok ett du ikke glemmer.
Ett til en rund fyr i rød drakt, og om du oppførte deg sånn passe,
kom han med en leke eller to.
Men ingen spør hvordan det hele startet helt i begynnelsen.
Dette er en historie om brev, og den begynner...
...med dette.
DET KONGELIGE POSTAKADEMIET
...syttifire, syttifem, syttiseks,
syttisyv, syttiåtte, syttini, åtti!
Sersjant! Fra øverste hold. Ilbud til en av kadettene.
Det er til ham, sir.
Kadett Johansen!
Stopp. Ikke si det. La meg gjette.
Jeg gir opp. Hvem er du? Sersjant!
Sett deg. Vil du ha noe å drikke? Espresso? Cappuccino?
Skal ikke du være på ryttertrening?
Ta det med ro. Andre fikser det for meg.
Ilbud fra postmesterens kontor.
Hva? Er det sant?
Ikke tull med meg. Hold disse.
Jøss. Jeg ventet det litt tidligere, men, ja, innkalt til dragens hule.
Bare glem sersjantens espresso.
Du kan drikke min. Jeg trenger den ikke.
Jeg skal ta en siste titt, så jeg kan glemme stedet.
Greit. Vi kan dra.
DET KONGELIGE POSTVESEN
Ni måneder.
Det har gått ni måneder siden jeg brukte min innflytelse
-til å få deg inn på Postakademiet. -Ni måneder og seks dager.
Men hvem teller vel? Hva? Ingen krutonger? Ærlig talt.
Skal vi se på framgangen din?
Absolutt.
-Sersjant. -Ja, sir.
Sortering:
Fullstendig mislykket.
Pass og stell av brevduer:
Elendig prestasjon.
Transport av skjøre varer:
Det verste man har sett.
Sånn er det. Men vi ga alt vi hadde, vet du.
Jeg får pakke og dra hjem. Så synd.
Søren klype!
-Bli hvor du er. -Nei, pappa. Du har rett.
Når vil jeg bli voksen? Når vil jeg slutte å kaste bort muligheter,
som du så vennlig tvinger på meg, og bli min egen herre?
Jeg bør nok virkelig tenke over hva som er viktig
mens jeg sitter her blant silkelaken, kaviar og sherry.
Tror du jeg vil la deg feile og så komme valsende inn igjen
til et priviligert liv uten mål og mening?
Vel, ja. Hvor skulle jeg ellers...
Gratulerer. Du er nå postbud.
Hva sa du?
Du skal starte et postkontor i...
...Smeerensburg.
Du får ett år.
Et år? Hvor? Smeerensburg? Hva er det som skjer, pappa?
Seks tusen brev vil holde. Stemplet av deg.
Hør nøye etter, Jesper.
Om du mislykkes, vil du miste all arv.
Ingen flere flotte leiligheter, vogner, klær eller gallaer...
Alt forsvinner. Du kan se fram til et koselig liv i rennesteinen.
Seks tusen brev. Ett år. Du kan ikke jukse, bestikke eller sno deg ut av dette.
Pappa, gi deg. Det er meg! La oss snakke om det.
Jeg er sønnen din. Jesper. Lille Jespi.
Husker du: "Pappa, kan jeg få hjelpe deg?
Kan jeg få legge posten i brevet og sette frimerke på..."
Vent! Vet du hvor lang tid det tok å presse uniformen?
Ikke jeg heller, men noen brukte lang tid. Hallo?
Burghardt. Endelig et vennlig fjes. Tenk at de...
Jeg sitter ikke i vognen ennå, Burghardt.
Disiplin er vel og bra, men Smeerensburg...
Er ikke det å overdrive litt?
Gutten trenger en vekker, sersjant.
Hvem vet? Kanskje han en dag vil takke meg for det.
Takk skal du ha, pappa! Dette er fantastisk, pappa. Tusen takk.
Dette er så flott, pappa. Veldig, veldig flott.
Takk, pappa!
Takk.
Jeg elsker denne forferdelige kjøreturen. Tusen takk. Takk skal du ha...
Dra tilbake til krysset, og ta til venstre ved det døde treet. Vær så god.
Jeg har ikke gått meg bort.
Tro meg, det har du.
Morsomt. Fin båt du har. Kommer du til å bruke den i dag?
Hva sa du?
Nytt postbud. Smeerensburg. Som er på en øy omringet av vann.
Som jeg må bruke båt for å komme til. Begynner to pluss to å bli fire?
Er været alltid sånn?
Vi opplever en hetebølge for tiden.
Der er hun. Smeerensburg.
Sjarmerende? Bare vent til våren.
Da spretter gråfargene virkelig frem.
Hva har skjedd?
En fargerik, lokal tradisjon.
En slags besynderlig skikk.
En del av denne sjarmerende byens pulserende kultur.
Nei...
Stinkende parasitter!
-Hvor er alle sammen? -Alle sammen?
Jeg forventet en slags mottakelse.
Å, ja! Mottakelsen. Selvfølgelig. Mottakelsen.
Bra du minte meg på det. Du ringer i bjella,
så kan mottakelsen starte.
-Den bjella? -Ja.
Gjør det, så kommer de ut. Det blir korps,
hors d'oeuvre og nøkkelen til byen.
Alle sånne mottakelsesgreier.
Er det sant?
-Her ute? -Selvfølgelig.
Det er ikke hver dag de får et nytt postbud fra storbyen.
Hva er det som skjer?
Min!
De biter! Unna meg!
Er det ikke hyggelig? Du trodde de hadde glemt det.
Få meg bort herfra!
Hva er det som skjer? Hvorfor henger alle her?
Se hvem som kaster inn håndkleet.
Kaster inn... Oss? Den er drøy!
Innrøm det! Du feiget ut og ringte med bjella.
En ellingboer? Aldri!
-Ikke hev stemmen til meg! -Det var dere!
-Sånn ja! -Du ringte med bjella...
Dere feiget ut, men vil skylde på oss!
-Utrolig! -Vi måkte snø...
Hva er det dere har der, barn?
Min!
Snusken, vis pappa hva du har.
Min!
Sånn skal man da ikke behandle en person! Iallfall ikke denne personen.
Et øyeblikk. La meg...
-Et postbud? Gi deg! -Når vil de lære?
De har sendt oss enda et postbud.
Greit. Dere vet ikke hvem jeg er, så jeg lar det ligge.
La oss si at jeg ikke er postbud, men jeg er det, for det er familiebedriften.
-Faren min... -Hvor var vi?
-Det er en... -Bjella, takk.
Livet er for kort til å gå i detaljer...
SKOLE
Kom til skranken. Jeg kommer straks.
Hør her. Uansett hvem du er, så vil du ikke tulle med meg. Ok?
Milde makrell! Lukten!
Ikke mer makrell, dessverre, men vi har sei og lake.
Uniform, kaldsvette, livredd, skjelver i støvlene. Greit.
Det her er bare vill gjetning.
Du er det siste postbudet,
og fergemannen fikk deg til å ringe med stridsbjella.
Stridsbjella? Hva slags by har vel en stridsbjelle?
Kan vi åpne et vindu? Det her er...
Velkommen til Smeerensburg, hvor man finner de beste feidene.
-Feider? -Nag, kjekling,
krummerne mot ellingboerne.
Skal du kjøpe noe, eller er du bare her for å småprate?
Vent litt...
Er ikke dette en skole? Bør det ikke være barn og en lærer her?
Ja, tusen takk! Jeg visste det var noe jeg hadde glemt. Barn.
Tusen takk.
Er du læreren?
Sånn foregår det: Jeg selger fisk, og så vil en på den andre siden av disken, du,
-kjøpe... -Milde måne, er det deg?
Hva har skjedd?
-Hva som skjedde? -Jeg sa det feil.
Jeg tok jobb som lærer på et sted hvor ingen sender barna på skolen.
Menge seg med fiendens avkom? Nei! Det må ikke skje.
Jeg ble tvunget til å gjøre dette
så jeg kan tjene nok til å begynne på nytt et sted langt, langt unna her.
Skal du kjøpe noe?
Jeg har sild på tilbud.
Der er du. Jeg lurte på hvor det var blitt av deg. God morgen, frøken Alva.
-Mogens. -Kom igjen, tøffing.
Jeg har spart det beste til sist.
POSTKONTOR
Hjem, kjære hjem.
Hva i...?
-Post den, ditt postbud. -Det er da fullstendig...
Dra hjem, taper!
Jaså? Hvis jeg er en taper, da er du...
For langt unna. Du er borte.
Det er mye naturlig lys,
bondestil, klimaanlegg,
og panoramautsikt. Perfekt for dyreelskere.
-Kos deg. -Vent!
Det kan ikke stemme. Jeg...
Nå forstår jeg. Fikk pappa deg til å gjøre det? Den var god.
Der lurte du meg.
Vis meg hvor jeg egentlig skal bo. Jeg vil ha et varmt bad mens jeg leser menyen.
La meg hjelpe deg.
Du er postbud i Smeerensburg, en øy langt fra resten av verden.
Iskaldt. Sinte, voldelige naboer, og dette er hjemmet ditt nå.
Begynner to pluss to å bli fire nå?
Nesten. Bare en liten stund til.
Nå er det nok! Det er verdens verste sted! Jeg drar hjem.
Nei, du kan ikke dra. Husker du ikke? Du vil være fattig, bo på gata.
Men jeg hater det her.
Det er kaldt og ekkelt. Folk er slemme, og jeg savner silkelakenene...
Ti stille! Slutt å være så veik.
Fokuser! Hvordan kommer du deg vekk? Du trenger...
...brev.
Denne er god, tenker jeg.
Kom til pappa, ditt søte...
Gi deg!
Greit. Jeg får gå til kilden.
God morgen, frue. Jeg er selvfølgelig postbudet.
Hvis du har brev du vil sende, bør du hente dem og...
Hei! Hvis du har brev, så vil jeg gjerne hjelpe deg med dem.
Fødselsdagskort? En tremenning? Melding om dødsfall?
Milde mor!
Har dere noen brev? Eller pakker? Noen pakker?
Kom igjen, folkens!
Brev! Jeg har ikke hele dagen.
Hold deg lavt. Ikke få panikk.
Er nok derfor de kaller det for "sneglepost".
Hva er det som skjer her? Hvor er alle brevene?
Folk her har bare én ting å si til hverandre.
De får sagt det de vil uten å bruke posten.
-Synes du ikke? -Vent litt.
Ingen brev? Hvordan skal jeg da komme meg...
-Hva i...? -Hallo?
Kan jeg få tegningen min tilbake? Vinden blåste den bort.
-Vær så snill. -Ikke nå.
Ser du ikke at jeg har det travelt med å finne en måte...
Her er en idé... Jeg er postbud.
Jeg kan ikke gi deg det,
men jeg kan poste det til deg.
-Hvordan? -Det er enkelt.
Jeg bare bretter den fine tegningen din og legger den i en konvolutt.
Så trenger jeg bare porto, og så kan jeg legge den i postkassen.
-Porto? -Ja.
Du bare kaster et øre ned til meg, så kan jeg stemple det, og alt er klart.
Kan du ikke bare legge den der?
Jeg vil, men jeg kan ikke.
Det er ikke et brev om det ikke har porto. Skjønner?
Hva synes du? Jeg får brevet mitt, og du tegningen din.
Vinn-vinn. Du vil vel ha tegningen?
Hvis ikke, beholder jeg den. Den er fin.
Jeg ville beholdt den om jeg var deg, og sendt brevet til meg selv.
Hei, pappa.
Mannen sier at han kan poste tegningen min.
-Barn er løgnere. -Kan du gi ham et øre?
Ser man det. Feil adresse.
Min skyld. Dere er da ikke Spendelberg. Tusen takk.
Ikke behov for mer snakk.
Flinke valper!
Det må være ekspressposten.
Greit, Smeerensburg.
Du har kanskje vunnet denne runden, men jeg gir ikke opp.
Jeg får snart brevene mine. Da er det farvel til kulden og tullinger,
og til dere høner. Ja, dere.
Bare vent. Én uke.
Toppen to.
Passer det dårlig? Jeg ser du har det travelt.
Har ikke du...
...en jobb eller noe?
Jo, da.
Jeg skal hente all utgående post. Hvor er den?
Du må hjelpe meg med de tunge sekkene. Dårlig rygg, vet du.
-Som jeg hater deg. -Jeg vet det.
Hvor er posten?
Hvor oppbevarer du den? I et annet rom?
Hva om jeg går rundt i rommet,
og om jeg kommer nær, så sier du "varmere".
Hvis jeg beveger meg bort fra posten, sier du "kaldere".
-Og så... -Hva er det?
Tømmerhugger-hytta?
Bor det noen der?
Ja, da. Du bør stikke innom der.
Hyggelig fyr. Liker å få besøk.
Hallo? Jeg er i huset ditt, eller hva nå dette stedet er.
Er det noen her?
Ærlig talt! Seriøst?
Selvfølgelig måtte dette skje.
Flott. Jeg skal drepe fergemannen.
Hva?
Leker?
Her, ja.
Nå kan jeg dra hjem med viten om at jeg har oppnådd absolutt...
Nå har jeg fått nok!
Bedre å være i live i rennesteinen enn hakket opp. Nei, takk.
Ikke del meg opp og spre meg ute i skogen!
-Hvor er dette? -Hva? Jeg vet ikke... Vent litt.
Jeg vet det.
Fortsett ned veien, så kommer du dit.
Du vil se det... Eller jeg kan vise deg. Ja, jeg kan vise deg vei.
Greit.
Unnskyld, men jeg...
Her er vi. Pass deg når du går ut... Hva er det?
Er ikke du postbudet?
Vil du at jeg skal...
Men jeg...
Greit. Bare hyggelig.
Det er ingenting jeg heller vil enn å levere noe som helt sikkert
er et avhugget hode av noe slag. Det må jo være det.
Jeg holder et hode i hånden, men, men...
Kom igjen. Jeg prøver...
Er du der?
Du er så stille til å være en så uforholdsmessig...
...kjekk...
...høyreist... Du har en slags...
Inn dit?
Tuller du? Kommer ikke på tale. For det første, så vil jeg, selvfølgelig.
Men se. Så synd med gjerdet.
Søren! Da så...
Hva gjør du? Hva skjer?
Hør her. Åpne den, er du snill. Hvorfor gjør du det?
Å, nei.
Du vinner. Vil du ha penger? Pappa har masse.
Du kan be om løsepenger.
Jeg kan skrive det.
Jeg kan skrive så han tror det kommer fra deg.
Bare enstavelsesord. Vær så snill!
Men slipp meg ut herfra!
Hvorfor?
Hvem er det?
Dør!
Nei.
Låser!
Den må flytte på seg!
Åpne opp!
Kom igjen.
Behold fatningen.
Hvor er de, gutter? Ikke la dem slippe unna. Ta dem!
Ok.
Jeg har gjort alt du ba om. Kan jeg...
Han er her for å gjøre seg ferdig!
-Å, nei! -Herr postbud? Er du der inne?
Gå din vei! Han kommer til å høre deg.
Vi vil sende noen brev.
Hva sa du?
Fetteren vår sa at om vi skriver til herr Klaus, lager han leker til oss.
Vi måtte også gi deg et øre hver.
Det er ikke et brev uten porto, ikke sant?
Hei, du.
Vil du ha en leke?
Hei. Vil dere...
ha en ny leke?
Bare skriv et brev til herr Klaus.
Legg det i konvolutten, skriv navnet ditt, og ta med et øre.
Må ikke glemme pengene.
De må være triste. Høres de triste ut? Bra jobbet.
Greit. Og nå...
...til den vanskelige delen.
Husk: Antakelig ikke en øksemorder,
selv om det fremdeles er en mulighet, men antakelig ikke.
En grei fyr, egentlig.
Hallo.
Herr Klaus, formoder jeg?
Husker du meg fra innbruddet i går kveld?
Jesper Johansen, postbud.
Vi har ikke blitt...
Jeg... Du skjønner, herr Klaus,
det har seg sånn at
de stakkars barna i Smeerensburg har begynt...
helt av seg selv... å skrive brev hvor de ber deg om...
leker.
Så jeg tenkte...
Du har en låve fylt med leker,
som bare samler støv...
Herregud. Nå skjer det. Det var det.
Det er...
helt normalt, og slett ikke et symptom på psykiske lidelser.
-Gå din vei. -Herr Klaus...
De små barna, om du gir bort de gamle lekene dine til dem,
vil jeg gladelig levere dem gratis.
Herr Klaus, vent!
Vær så snill.
Tenk på all den gleden du fører inn i deres triste liv.
Hør her. Stakkar, lille Herleif.
Han har bare pinner og steiner å leke med. Trist.
Og denne...
Lille Penny... Patty.
Dukken var så gammel at den gikk i oppløsning da hun kom til meg.
Og så var det Kristoff, lille, stygge Kristoff,
denne lille...
I kveld. Samme tid.
Flott. Samme tid? Mener du midt på natten?
-Jeg kan ta lekene nå. -Nei. Jeg blir med.
Du trenger ikke det.
Det er muligens ikke lov for et usertifisert postbud å bli med.
Jeg må sjekke reglene.
Flott. I kveld. Vi ses da. God samtale.
Lekte!
Lekte, sier jeg.
Med en ellingboer!
-Med en ellingboer! -Du store min!
-Hørte du? -Uakseptabelt.
Jeg vet ikke hvordan det skjedde. Jeg snudde meg i ett sekund...
Og da så jeg det. Jeg tok henne sporenstreks med.
-Det er galt. -Det er helt ufattelig.
-Utenkelig. -Hva skal vi gjøre?
Det er ille. Særdeles ille.
Det verste jeg har sett. Hva tenkte du? Vet du ikke...
Krummerne og ellingboerne omgås ikke hverandre.
-Hvorfor ikke? -"Hvorfor", spør han?
Ser dere? Hva skal jeg gjøre?
Hjelp oss, frøken. Jeg ber deg.
Vet du hva dette er, lille gutt?
Dette er tradisjon!
Århundrer med vidunderlig hat, som har gått i arv gjennom generasjoner!
Det var Hundredags-krangelen i 45.
Som vi vant.
Den maritime feiging-leken.
Den store rumpevisningen i 86.
Er det noe vi er sikre på...
Om vi går tilbake så langt vi husker...
...så er det at krummere hater ellingboere...
...og en ellingboer kan ikke fordra en krummer.
Derfor.
Jeg vet du ikke ville vise mangel på respekt for all den arven.
-Akkurat. -Og det vil ikke skje igjen.
Vil det vel?
Selvfølgelig ikke. Fortell hvor denne fine tingen kom fra.
La meg gjette... Vi kan ikke legge den ved porten?
Du er virkelig flink med ord. Vet du det?
Du svarer ikke på det engang.
Unnskyld!
Nei!
Stopp!
Stinkende parasitter!
-Meg! -Velg meg!
-Unna vei! -Meg først!
Si til herr Klaus at jeg vil ha en sykkel!
-Ta brevet mitt! -Meg først! En dukke!
-Jeg vil gå først! -Greit! En og en på rekke! Raska på!
Trekk tilbake. Alle på rekke.
-Sånn. Brev? -Unna vei.
Bra. Brev? Bra.
Greit. Kom deg av gårde. Bra.
-Hva er galt med munnen hennes? -Hun er ikke herfra. Hun er same.
Det er fint, men jeg ser ikke noe brev, så kom tilbake når du har det.
Ha en fin dag. Ha det. Er det flere brev?
-Her! -Dere kan dette. Ingen brev, ingen leke.
Men vi kan ikke å skrive.
Det var leit... Vet du hva dere kunne gjøre?
Hva gjør du? Ber du barna om å gå på skolen for å lære å skrive?
Hva er det med deg? Hør her, postbud.
Uansett hva du gjør, så hold meg utenfor.
Jeg har råtnet her i fem år, og det er like før jeg kan dra.
Du får ikke ødelegge det. Forstått?
Barna fortæres uten en skikkelig utdannelse.
Jeg mener...
Jeg er kanskje en drømmer, men er det ikke derfor vi gjør det?
Derfor du ble lærer? Så du kunne utgjøre en forskjell?
Ung kjærlighet. Det gir gode minner.
De intense blikkene, et dunkende hjerte.
Klynkene og å gjøre på seg, nei,
det er ikke noe jeg kjenner igjen.
Du legger deg, og når du våkner, er gaven der ved peisen.
-Ja, herr Klaus er utrolig. -Han er kul.
Klaus? Kul?
Han er svær, men kommer seg ned enhver pipe.
-Hvordan? -Jeg vet ikke. Det er nok magi.
Sånn.
Hvis du henger sokkene dine ved peisen, vil herr Klaus fylle dem med gaver.
Han kommer bare når du sover.
Ingen har sett ham.
Han er liksom usynlig.
Han liker småkaker. Ikke glem å sette dem fram.
Dra hjem, taper!
Hvem er taperen nå, din snørrvalp?
Herr Klaus er den kuleste!
Har du hørt om Klaus?
Han lager de beste lekene.
-Klaus. -Klaus.
-Han er kul. -Lekene hans er best!
-Hva har skjedd? -Ikke ett ord.
Bare sitt der og vær magisk og kul.
Hva?
Skal vi lære noe i dag?
Hvis dere må være her, så vær stille.
Kan dere ikke bare begynne å... skrive vokaler, eller noe.
-Vi har ingen skrivebøker. -Eller penner.
La oss gjøre en avtale. Om jeg lærer dere noe,
vil dere da gå herfra? Vær så snill?
Sånn.
Er det virkelig navnet mitt?
Ja, det er navnet ditt.
Kan du lære meg mer?
-Vær så snill? -Meg også.
-Jeg vil skrive navnet mitt. -Jeg også.
-Velg meg! -Jeg vil skrive navnet mitt!
-Jeg vil også gjøre det! -Lær meg!
-Jeg vil også skrive! -Velg meg!
-For tungt. -Greit.
Da får jeg dra alene. Du må ikke...
Ikke ta det personlig, men noen kunne trenge en slankekur. Hva gjør du?
Færre gaver, mindre vekt.
Færre gaver? Men det betyr færre brev, og færre brev betyr...
at flere barns drømmer blir knust.
Jeg vil ikke tillate det.
Det er vår plikt. Overfor barna.
Nå har jeg deg!
Kom her! Kom hit!
Jeg sliter dem ut, og du tar dem. Bra samarbeid...
-Ja. -Det var en god idé.
-Det går fort. -Sterke.
Postkontoret er nå åpent. Har du brev? Kom fram.
Takk.
Taper! Skjer'a?
Jeg sendte brevet, men fikk bare en lusen kullklump.
Det er alt du fortjener. Snørrunger som du får ikke leker av Klaus.
Hvordan vet han hva jeg driver med, om ikke du har sagt noe?
Det trengte jeg ikke. Han bare vet det.
-Hva mener du? -Han ser alt, vet du.
Alle rampestreker, puss og ugjerninger.
Han har en liste.
-"Slemmingliste", kaller han det. -Du lyver.
Tro meg. Du vil ikke være på slemminglisten.
Vil du fremdeles kaste snøballen?
Jeg tenkte meg det.
Får bare snille barn leker?
"Kjære herr Klaus.
Jeg har måket snø ved alle husene i gata mi i dag.
-Det er vel bra? -Hei.
Ikke sett meg på slemminglisten."
"Kjære herr Klaus.
I dag har brødrene mine og jeg hjulpet mamma.
Vi vil gjøre det hver dag
-om du gir oss leker. Æresord." -"Kjære herr Klaus.
Naboen vår fikset hullet i gjerdet i dag, og så falt han...
...og skadet beinet sitt. Det må ha gjort vondt,
-for han bare skrek. -Jeg blir angrepet av ellingboere!
Så vi hjalp ham. Han sa han ikke likte det,
men jeg tror at han egentlig gjorde det."
"Det gjorde jeg i dag. Og i går
istedenfor å stjele fru Runas bær, hjalp vi henne å plukke dem.
Hun kom hjem til oss senere og ga mamma masse syltetøy.
Så mamma ga henne en pai."
"Kjære herr Klaus. Jeg går på skolen hver dag
-og gjør alltid leksene mine." -Takk, Anne-Lise.
Hei, herr postbud.
"Frøken Alva er verdens beste lærer."
"Jeg har også gjort ren fars klarinett.
Jeg håper jeg gjorde en bra jobb. Han virket glad.
Kan jeg få en leke?"
Hva?
Hva i...?
-Hei sann, sjef. Står til? -Her!
-Her! Meg! -Hva? Hvordan?
Kom igjen. La oss leke!
Det er visst på tide å sende postbudet en melding.
Du vet hva du må gjøre, snusken.
Min...
Bakeren har salg på kaker for ellingboere,
uten barberblad i deigen.
Vet du at ildspåsettelse har gått ned med 70 prosent?
Når så du sist et hus brenne ned?
Akkurat. Og grillfester og loppemarked, og...
Jeg vet ikke. Det er som om alle har blitt gale.
En sann, god gjerning vil alltid gi liv til en ny.
Se hvem som har blitt ei skravlebøtte.
Hva fikk deg til å sløse de ordene i et visdomsord?
Det er bare noe... som noen pleide å si.
Jeg har levd lenge nok til å vite at alle alltid er ute etter noe.
Ungene er ute etter lekene. Og de voksne?
Jeg vet ikke hva de er ute etter, men det er ikke fred på jorden iallfall.
Hva med deg?
-Hva får du igjen for det? -Jeg? Vel, du vet...
Det er annerledes. Jeg...
Pass opp!
Min!
Det er ikke til å tro.
-Hva gjør dere ved vårt bakholdsangrep? -Deres? Det er vårt.
-Stopp! -Jeg prøver!
Stopp!
Det er vår plass!
Se hva du har gjort!
-Hva vi har gjort? -Typisk at dere ødelegger et angrep...
Vennene dine, eller?
De virker hyggelige.
Dere vil ikke tro hva jeg så i natt.
En flyvende slede som ble trukket av magiske reinsdyr?
Jepp.
Se! Det kan le. Da var mysteriet løst.
Vent litt. Pause. Er det sånn du ler?
-Vi får laste opp. -Du slipper ikke unna så lett.
Få høre det igjen. Kom igjen. Bare et lite knis eller knegg.
-Bare et fnis? -Fortsett. Se hva som skjer.
Har du hørt den om den enbente mannen som gikk inn på en bar?
Det begynner å bli lite igjen på lageret.
Ja, det vil holde med et par turer til.
Du ser vel fram til ikke å jobbe om natten.
-Eller hva? -Ja.
Ja.
Jeg også.
Bra. Du har kommet tilbake.
Ja, det er hyggelig. Uansett hva du sier så har jeg mine egne problemer.
Vi har ikke flere leker, og uten leker, er det ingen brev.
Og uten brev...
Glem det.
Jeg begynner å få dårlig tid!
Det er snart jul og jeg har...
Jul.
Der har vi det. Vi må... Jeg må...
Kan du gå? Det er eiendomskrenkelse.
Jeg, som leder av de stolte krummerne...
Kom igjen!
Hold kjeft, din idiot! Jeg holder på.
Jeg, som leder av de stolte...
Øyeblikket er over. Du vet hvorfor jeg har innkalt til møte.
Selvfølgelig vet jeg det.
-Midnattsslagsmål? -Se deg om, Aksel! Hvor er klanen din?
Det skal jeg si deg!
De er med på gatefester, hest- og kjerreturer og grillfester!
-Og ikke glem brunsjene. -Bokklubben tok min stakkars Sven!
Postbudet og han som lager lekene hjernevasker alle sammen.
Hva mener du?
Det er på tide at vi går sammen mot en felles fiende.
Vi trenger en våpenhvile.
Har du blitt fullstendig gal?
Enten fikser vi det sammen, eller så blir det bokklubber, grillfester...
-Og brunsjer. Ikke glem dem. -Ja, og dem.
Så vi må gå sammen på fredelig vis for å stoppe denne freden?
Våre forfedre forlanger det av oss.
For Ellingbo-slekten.
For krummernes ære.
Klanene er på krigsstien...
...sammen!
Min!
Jeg...
Dette vil kreve mye arbeid.
Overraskelse!
Jesper?
-Hva er det... -Velkommen til verkstedet ditt.
-Ta-da! -Hva er...
Jeg skal forklare alt.
-Jeg vil ikke... -Sett deg. Du vil like det.
Det lover jeg.
Jul.
Jul? Hva mener...
Tenk over det. Alle barna står opp på julemorgenen
og finner en...
...helt ny leke som venter ved peisen.
Vi kan gjøre høytiden mer magisk.
-Tenk på gleden. Lykken. -Jesper, jeg tror ikke...
La meg snakke ferdig.
Tenk på alle de lykkelige ansiktene. Så søte...
-Er de... Se! -Selv om vi...
Hvor skal du få så mange leker?
Du... lager nye.
Jeg lager ikke leker.
Ikke nå lenger.
Du har et talent.
Fuglehus er fine nok, men de hendene er ment
-for... -Jeg sa nei.
Jobb med meg her. Se for deg mulighetene.
Snekkerarbeid her.
-Nei. -Og her,
urverk, med tannhjul og drev, som du kan jobbe med.
Og i hjørnet, rad på rad med skinnende verktøy
-i alle størrelser. -Ikke rør!
-Alt på stell. -Nei!
Hva er dette?
Kom deg ut.
Jeg er lei for det.
-Jeg mente ikke... -Ut!
Dårlig kveld?
Da er du ikke alene.
Jeg vil ikke kjede deg med det.
Greit. Det har plaget meg.
Hvis jeg ikke får alle brevene, hva skal jeg da gjøre?
Bli her i byen?
Henge med Tømmerhuggern og gærningene og aldri ønske meg mer?
Hjemme har jeg stort sett alt. Men her...
...er jeg bare enda et betydningsløst, meningsløst...
...null.
Men Klaus, han fortjener ikke... Jeg mente ikke...
Nå føler jeg meg... Oppført meg som...
Akkurat.
Du er en god lytter. Vet du det?
Greit. Du vinner.
Kom. Følg meg.
Beklager at jeg forstyrrer, men du forstår vel ikke... dette?
Ok. Kom inn.
Greit. La oss begynne. Vil du ha kakao?
Hun sa hun vil ha en båt. Nei, det kan ikke stemme. Glem det.
-Ja, det er han. -Hva?
Hva snakker dere om? Snakker dere om meg?
Klaus, jeg...
Kom.
Det ser ut som om noen trenger hjelp til å poste brev.
Ja.
-Hvem? -Jeg mener...
Hvorfor har vi aldri klart å slå dere?
Ja, og så,
da hun satte seg på sleden, tenkte jeg at den var for liten.
Men den var akkurat passe.
Og hun elsket den! Jeg tror det. Tror ikke du det?
-Jo. -Ja.
Jeg også. Hun elsket den.
Jeg husker den dagen da jeg hadde akkurat det samme smilet i ansiktet.
Hvilket smil? Jeg smilte ikke. Jeg myste. På grunn av solen.
Ja, vel. Jeg ville heller ikke innrømme det med det samme.
-Hun pleide å erte meg. -"Hun"?
Min Lydia.
Jeg husker da jeg fant denne plassen i skogen, som hun elsket.
Jeg bygde huset vårt her.
Borte fra alt annet.
Men det skulle ikke bare være oss to.
Vi ville ha barn.
Mange barn. Som løp rundt og lo og skapte uro.
Mens vi ventet, begynte jeg å lage leker til dem.
Og vi ventet, og jeg fortsatte å lage flere og flere leker.
Hva synes du?
Og vi ventet og ventet, men de kom aldri.
Og så...
...ble hun syk.
Selv nå... noen ganger
føles det som om hun fremdeles...
Etter at hun ble borte,
ble jeg fortapt.
Hun elsket fugler, så jeg fortsatte å lage fuglehus.
Men så... kom du.
Å levere alle lekene, å se gleden det gir barna...
Jeg trodde ikke jeg kunne føle det igjen. Jeg har deg å takke for det, min venn.
Så... takk.
Bare hyggelig.
-Vet du hva? Vi gjør det. -Hva?
-Hva da? -Den julegreia.
Vi skal lage leker.
-Det ville hun ønsket. -Jaså?
Ja, og med et helt år til planlegging,
-tar vi flere landsbyer neste år. -Neste år?
-Og mer året etter. -Men...
Hvem vet hva som skjer til neste år? Kanskje...
Hva snakker du om? Kom. Vi har ingen tid å miste.
Kanskje jeg ikke er her.
En, to, tre, fire, fem
Fisken vil jeg ha med meg hjem
Seks, sju, åtte, ni, ti
Men den sprellet til den var fri
Hvorfor slapp du den ut igjen
Den beit meg i fingeren, min venn
Hvilken finger beit den i?
Den lille fingeren, skulle jeg si
Bra jobbet.
Det var alt for i dag. Og... lekser...
Jeg glemte det. Greit. Ingen lekser. Er jeg verdens beste lærer?
Hva... har skjedd?
Jeg tenkte jeg kunne pynte opp litt.
-Råtten fisk er så utdatert. -Hvordan betalte du for det?
-Sparepengene dine? -Ikke alt.
Jo, alt. Men se her.
-Det ser bra ut. -Hva med å dra
langt, langt unna her?
Hva?
Man må være ganske dum for å forlate dette stedet nå.
-Synes du ikke? -Jeg... antar det.
Du antar det? Jøss. Du aner visst ikke hva du har gjort.
Kom, så skal jeg vise deg.
Se her.
Glade jul
Hellige jul
-God jul, frøken Alva. -God jul, herr postbud.
God aften, postbud Johansen. Frøken Alva.
Ikke helt det samme stedet.
Hei.
Hva gjør du her?
En sann, god gjerning?
Vil alltid gi liv til en ny. Uten unntak.
Husk å legge brevet i konvolutten
-og send det videre. -Det må ikke rime.
Kort og godt. Ingen ekstrapoeng for rettskrivning.
Du gjør en flott jobb, snusken.
Det må ikke være Shakespeare.
Rolig nå, jenta mi. Rolig.
Glatte flater. Bra arbeid.
Hallo.
Hei.
Hva skal jeg gjøre?
Bli her i byen...
Henge med Tømmerhuggern...
...og gærningene...
...og aldri ønske meg mer?
24. DESEMBER
-Skal du ta den delen, eller... -Hva om du gjør ferdig disse...
De insisterte. Jeg kunne ikke være frekk.
Jeg vet ikke. Hva synes... Det er mye rødt. Er det for mye?
Vi setter bind for øynene på reinsdyrene så de ikke blir svimle.
Det er alt. Jeg tuller.
Det ser flott ut. Bra. Fint.
Hei, Jesper.
Pappa? Hva?
La oss snakke ute. Det er litt trangt her.
Hva gjør du her? Jeg har fremdeles noen dager igjen...
Fjorten tusen brev ut av Smeerensburg. Jeg måtte se det selv.
Du kan ikke bare komme og... Hva? Fjorten tusen?
-Det stemmer ikke. -Jo, da.
Ikke vær så beskjeden.
-Hva gjør de her? -De fortalte meg hva du har oppnådd.
Noe sånt må jo påskjønnes.
-Uansett hva de har sagt... -Er du klar til å dra?
Dra? Hvor?
Hjem, vel.
En avtale er en avtale. Ildprøven er over.
Hjem?
Med egen butler og frokost på sengen og... silkelaken?
Ingen fortjener det mer enn du.
Er du ikke enig, herr Klaus?
Han var helt utrolig. Han oppmuntret barna til å skrive brev og gå på skolen.
Han overbeviste folk til å gi av sin tid til...
...en så verdig sak.
Absolutt.
Skal vi dra?
Du får et øyeblikk til å ta farvel, selvfølgelig.
Jeg kan forklare. Jeg...
Det er helt tydelig. Du lurte alle sammen
så du kan dra tilbake til det oppblåste livet ditt i storbyen? Noe sånt?
Nei. Vel...
Kanskje i begynnelsen, men Alva, kom... Alva, kom tilbake.
Jeg ville miste arven uten brevene, men så ble alt forandret.
Márgu...
Klaus, hør her...
Alle er alltid ute etter noe.
Jeg tenkte at litt strev ville få orden på deg, men jeg må innrømme...
Han går iallfall en lys framtid i møte,
han som fikk postvesenet til Smeerensburg. Når vi snakker om framtiden...
Jeg ser fram til å diskutere hvor du ser deg selv...
Det var den første. Én igjen.
Hvis du spør om hvem, så sverger jeg...!
Skal du endelig dra? Jeg...
Lett anker, kaptein! La oss dra.
-Det må være første gang. -Unnskyld?
Har aldri sett et postbud være mer ulykkelig når han drar enn da han kom.
Det er best å la det være, synes jeg.
Det er nok ingenting som vil tære på og til slutt bli til bitterhet og anger.
Opp med humøret, vennen.
Jeg rakk visst ikke båten.
Jeg fortalte ham absolutt alt, og han snudde seg mot meg og sa
at han aldri har vært stoltere av meg.
Og han klemte meg. Tenk deg det! Jeg trodde han ville bli sint.
Ja, jeg vil savne det. Det store huset, å bli vartet opp...
Silkelakenene... Herregud... La oss snakke om noe annet.
Uansett... Enhver kan gå av en båt.
Problemet blir å overtale Klaus og Alva om å gi meg... Hva er det?
Det er klanene.
Klaus!
Sakte.
Litt mer...
Vel, vel...
Det var beleilig.
-Hva gjør dere her? -Vi tenkte:
"Fortjener ikke barna våre presanger?"
Og se her.
Du har alt det hun liker aller best. En stor, fin piñata.
-Om du legger en eneste hånd på lekene... -Hold deg unna dem.
Gjør som dere vil med lekene, men ingen må komme til skade.
Det passer oss.
Hvor lang tid tar det før barna er som før
når det ikke er leker å bestikke dem med,
før de vender seg mot hverandre?
Hvor lang tid tar det før de voksne følger etter?
Jesper?
Postbudet!
Spis snø, din...
De er ikke festet. Hvorfor ikke?
Jeg trodde de var festet. Jeg ville aldri i hele livet gjort det
-om jeg ikke trodde de var festet. -Ta dem!
Hvem lar en slede stå sånn...
Ødelegg lekene!
Stopp dem for enhver pris!
Min!
Min...
Min!
Jeg har bruk for litt hjelp.
"Bruke". Interessant ordvalg.
Vil du gi meg dårlig samvittighet nå?
Knus lekene til pinneved!
-Lekene! Vi må lukke sekken. -Bryr det deg?
-Trodde du skulle dra. -Flott.
La oss fortsette diskusjonen
om hvor forferdelig jeg er mens jeg brekker nakken
-i et forsøk på å redde barnas leker. -Ned!
Stopp lekene!
Klaus?
Bra trekk! Hvordan visste du at jeg ville klare meg? Ikke svar meg.
Min!
Kjør! Dette er slutten!
Min!
Snusken!
Pappa er stolt av deg!
Min?
Vi mister leker!
-Nei! Stopp! -Du store min!
Jesper! Slipp!
-Det er ikke verdt det! -Er du gal? Nei!
Der ser du? Det var da ingenting.
Jeg er ikke så sikker.
Vent, nei!
Nei!
Byen ble reist på bitterhet og ondskap.
Og slik blir det, så lenge en krummer...
Eller en ellingboer.
...har noe de skulle ha sagt.
La oss dra. Vi er ferdig her.
Godt sagt. Betyr det at feiden gjelder fremdeles. Ingen våpenhvile?
I morgen tidlig.
En sann, god gjerning.
Hva sa du?
En sann, god gjerning... vil alltid gi liv til en ny.
Du har visst slått hodet ditt, kjære deg. Du bør legge deg.
Tror du meg ikke? Snu deg.
Hva?
Snu deg.
Min.
-Snusken! -Vennen!
-Slipp det. -Min!
-Vennen. -Magdalone, kom hit!
-Kom deg ned! -Snusken!
-Det er mamma. -Sett fra deg gutten.
Du vet ikke hvor det har vært.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hvis jeg ikke...
Hva er det?
Presangene i sleden var bare juks?
Gi meg litt anerkjennelse. Jeg ville ikke gi dem lekene.
-Hvordan visste du... -Unger snakker.
Om de tilfeldigvis snakker om at foreldrene vil samle sammen en sint gjeng,
-så lytter læreren. -Det var en enkel plan.
De skulle ødelegge lokkemiddelet og dra.
Men så kom du og gjorde det mer komplisert, som vanlig.
Var det helt unødvendig?
Det vil jeg ikke si.
Skal vi gjøre det?
Han kom!
-Ja! -Min er den store!
-Jeg sa jo at han ville komme. -Mamma! Kom fort!
Ja!
-Akkurat det jeg ville ha! -Han kom!
Pappa! Mamma! Dere må våkne og se dette!
Livet fortsatte.
Og Smeerensburg forsatte å endre seg til det bedre.
Poetisk, ikke sant?
Når det gjelder Alva og jeg...
Hva forventet du?
Selvfølgelig elsket hun meg.
Hvert år, før jul, strømmet det inn brev.
Mer og mer hvert år og mer langveis fra.
Vi måtte utvide driften, som planlagt.
Flere barn, flere leker, flere byer.
Det er så lyst at man kan se om natten. Se! Der er det rødt og gult langs kanten!
-Årene gikk. -Er det kaffe å få til postbudet?
Hva har du i ansiktet?
Liker du den ikke? Jeg synes den ser bra ut.
Vær ærlig. Alva hater den.
Hvert bedre enn det forrige.
Og så, det 12. året...
Jeg kommer, kjære.
Jeg så etter ham overalt.
Jeg spurte alle, men vi fant ham ikke.
Ikke noe farvel.
Ingen forklaring. Ingenting. Det var som om han...
...bare svant hen.
Greit. Jeg har to brev som haster, postmester.
Brevene blir lagt i konvolutten, og kan nå stemples.
Ett til.
Signert, forseglet og snart levert!
-God natt! -Legg dere nå.
-God natt, mamma og pappa. -God natt.
Hva som skjedde med ham etter det... hvordan og hvorfor...
Det kan jeg ikke engang prøve å forstå.
Jeg sluttet å prøve å forstå det for lenge siden.
Men det jeg vet...
er at en gang i året...
...så får jeg se vennen min.
DYPT ELSKET OG DYPT SAVNET MARY LESCHER