Bazat pe o poveste adevărată
Ştiri din toată lumea care tocmai au sosit.
Olimpiada de la Paris din 1924 s-a încheiat.
Lui Eric Liddell, britanicul care a înşfăcat medalia de aur la 400 metri,
i s-a oferit o şansă la visul american.
Dar faimosul atlet, în ciuda multiplelor oferte de sponsorizare
din partea unor zeci de firme americane, le-a răspus respectuos "nu" tuturor.
S-a alăturat Societăţii de Misionari din Londra şi după ce s-a mutat în China,
s-a căsătorit cu dragostea vieţii lui, asistenta medicală Florence Mackenzie.
Acolo îşi vor întemeia o familie, iar el va preda şi va duce o viaţă utilă.
Pentru domnul Liddell, a da o mână de ajutor şi ceva speranţă
înseamnă toate bogăţiile de care are nevoie.
PE ARIPILE VULTURILOR
Cu puţin noroc, o să-ţi găseşti în viaţă pe cineva
care să te ajute să devii o persoană demnă de laudă.
Am avut acel noroc cu mulţi ani în urmă, când l-am cunoscut pe scoţianul zburător.
Îl chema Eric Liddell.
Cu 9 ani mai devreme
Lumea întreagă ajunsese să-l cunoască când a refuzat să alerge
într-o cursă de 400 de metri programată într-o duminică,
zi rezervată de el să şi-o petreacă cu bucurie împreună cu familia
şi să aducă mulţumiri pentru multele binecuvântări cu care erau dăruiţi.
Şi în măreţia biruinţei,
a devenit faimos ca un om care şi-a apărat principiile.
Dar pentru el, asta n-a însemnat un gest atât de măreţ.
După ce şi-a terminat studiile, s-a întors în China
unde a predat chimie, limba engleză şi educaţie fizică.
Tientsin, iulie 1937
Anii numeroşi în care japonezii au luptat împotriva chinezilor
ne-au ştirbit fericirea şi au adus o mare suferinţă poporului nostru.
Luaţi soldaţii !
Staţi aşa !
Mergeţi înapoi acum. Vin japonezii.
El este profesorul Liddell.
Mulţumesc mult.
Cum m-am născut sărac,
am căutat să mă descurc cum se putea şi când se putea.
Profesorul Liddell îmi spunea pe nume, Xi Niu şi mă plătea să-l duc cu maşina
ca să-i înveţe pe copiii săraci în şcolile de acolo.
Hai să intrăm !
Sus, sus, sus ! Staţi jos. Linişte, vă rog.
Staţi jos.
- P de la Peter, C de la Cat (pisică). - Pisică ?
Dle Liddell, Song Tianjia nu a venit încă.
Mi-a spus că i s-au copt perele. O să vă aducă şi dv. câteva.
Dle Liddell !
Vin imediat !
Nu !
Song, nu !
Song !
- Song ! - S-a terminat !
În tinereţea mea, puteam să alerg doar de la un cuib de viespi,
sau să scap de un om care m-ar fi băgat în închisoare.
Dar am învăţat să alerg cu dl Li.
Alergatul îl ajuta să-şi găsească liniştea.
Dar, şi în ziua de azi mă uluieşte neînfricarea lui,
cum alerga să-şi găsească liniştea în faţa unui război care lua proporţii.
Consulatul Britanic
Florence o să te omoare pentru asta. Şi eu la fel, cel mai probabil.
Şi ea ar face la fel, dacă ar fi în locul meu.
Am venit aici să-i ajutăm pe oamenii ăştia.
Ce-or să creadă dacă noi o să sărim pe vapor la primul semn de primejdie ?
Şi copiii tăi sunt tot oameni, Eric.
Sunt mici, iar Florence va fi alături de ei.
Lasă-mă să termin ce am început.
Te rog, dă asta cuiva aflat la nevoie.
- Tati, mi-e frică. - Nu-i nimic, nu-i nimic.
Ia ascultă, cum era melodia aia
căreia mamei îi place aşa mult ? Poţi să mă ajuţi ?
"Stai liniştit, sufletul meu, Domnul e alături de tine"
Încearcă tu.
"Ai răbdare, poartă cu răbdare crucea ta de mâhnire sau durere."
Florence...
Mulţumeşte-I lui Dumnezeu că dorm profund.
Am promis să ajut spitalul din Xiaozhang.
Au nevoie de medicamente mai mult ca oricând. Şi acum, fiul lui Robert e...
Bolnav. Da, ştiu.
Şi a trebuit să se întoarcă în Anglia, să aibă grijă de el.
Dar fratele tău e doctor. Tu nu eşti.
Ne-am întemeiat o familie.
Nu doar familia Domnului, ci propria noastră familie.
Te iubesc, Florence. Categoric şi pe de-a-ntregul.
Ştiu eu cu ce fel de om m-am măritat.
Acum ajută-mă să fac bagajele.
Haide, Heaţer. Xu arată nemaipomenit, nu-i aşa ?
Aşa...
Xu...
Te rog, ai mare grijă de el cât suntem plecate.
Puteţi conta pe mine, dnă Li.
O să am grijă ca Eric să fie în siguranţă.
Înainte de ocupaţie, dl Li a făcut o cerere de învoire
de la Societatea de Misionari din Londra,
care să-i permită să călătorească spre Canada cu familia lui,
dar permisiunea încă nu sosise.
A considerat că era de datoria lui să-i slujească pe cei aflaţi la nevoie
în vremuri bune, ca şi în vremuri de răstrişte.
Ştii că o să vin şi eu cât pot de curând.
Şi să-i spui bunicii tale că suntem bine cu toţii.
Trebuie să-i arăţi ce scris frumos ai,
iar eu trebuie să le arăt copiilor de aici
cum să scrie la fel de frumos ca tine.
Te rog să nu iei asta ca pe o medalie de aur.
Ah, Florence...
Te iubesc.
O ultimă îmbrăţişare, dragele mele.
Vom fi curând iarăşi împreună. Da ?
Doamnelor şi domnilor, persoanele care nu vor călători cu noi,
sunt rugate să coboare de la bord.
Voi veni acasă curând.
- Pa ! - Pa !
Te iubesc.
- O să-mi fie dor de tine. - Şi mie de tine. Vin curând acasă.
O să ai tu grijă de noul bebeluş în locul meu, bine ?
- Promiţi ? - Promit.
Promiţi ?
Deşi armata imperială japoneză îi jefuise şi îi rechiziţionase casa,
dl Liddell se ruga pentru duşmanii săi.
Eu aveam alte gânduri dar le păstram pentru mine,
învăţând să-l respect pe dl Li.
A trecut mult timp până să-mi dau seama de valoarea felului său de a gândi.
Dl Li a fost silit să-şi părăsească căminul
şi să se adăpostească cu ceilalţi refugiaţi la şcoala unde preda.
Sunt pentru mine ?
Hai să mergem să alergăm ! Haide, sus !
Să alergăm... Ne încălzim dacă alergăm...
Alergam în fiecare zi, negreşit.
Mi-a luat ceva timp să-mi dau seama că el nu alerga doar pentru el,
ci pentru noi.
Unde sunt mama şi tatăl tău ?
Vrei să vii ?
Hai cu mine.
Adunaţi-vă în jur.
Sulfură feroasă.
Acid.
Simţiţi mirosul ?
Are un gust destul de plăcut.
- Să încerc şi eu... - Nu !
Şi-a înmuiat degetul arătător... Dar a băgat în gură degetul mic.
Unchiule Li !
Ai primit o scrisoare.
Ce ai acolo ?
Maureen.
Asta e fiica ta ?
- Când o s-o vezi ? - Curând.
Cred că foarte curând.
Şi mie mi-e dor de familia mea.
Vino încoace.
ERIC LIDDELL BATE RECORDUL MONDIAL DE 400 M
- Unchiule Liddell. ăsta eşti tu ? - Da, eu sunt.
Înainte să-mi cadă părul de pe ceafă.
Unde Dumnezeu ai găsit asta ?
Am eu felul meu. L-am găsit demult. E pentru tine.
Mulţumesc.
Mă ajuţi să găsesc un orfelinat unde pot avea grijă de el ?
Xiao Shitou, poţi munci ?
Bine, atunci. De-acum înainte, o să stai aici.
O să mă ajuţi să spăl maşina şi în alte chestii.
Nu suntem o familie. Vreau să stau cu unchiul Liddell.
De ce vrei să stai cu unchiul Liddell ? El nu e chinez. Noi suntem chinezi.
Unchiul Liddell a zis că şi el e chinez.
Ce prostie. Unchiul Liddell e un străin. Nici măcar nu semănăm.
Ascultă, eu m-am născut aici, aşa că şi eu sunt chinez, nu ?
Nu e aşa ?
Grozav, grozav. Gata, de-acum înainte, stai jos.
Acum suntem o familie. Vino şi hai să mâncăm.
Dacă nu era dl Liddell, n-am mai mânca acum împreună aici.
Nu contează cine e chinez sau e străin. Acum suntem cu toţii o familie.
Am trăit aici jumătate din viaţa mea,
aşa că ridic ceaşca în sănătatea voastră, prieteni,
cu o băutură care vine de la primul meu cămin.
Hai să bem ceai împreună.
- Pentru China ! - Noroc !
Ce fierbinte e !
Îl ştii pe fratele meu, Robert ? Conducea spitalul din Xiaozhang.
Mi-a scris înainte să plece, cerându-mi medicamente pentru doctorii de-acolo,
dacă le putem cumpăra.
- Nu. ţi l-a dat tatăl tău. - Mă tem că e tot ce am acum.
Dar el s-ar bucura dacă ar fi de ajutor.
Nu, nu cu ăsta.
Te rog. Valorează destul.
E o listă cam lungă.
Arată-mi permisul de trecere.
Ieşi din maşină.
Aoleu...
Lasă-mă pe mine s-o rezolv.
Opriţi-l !
Îmi pare foarte rău.
Eric Liddell.
Alergătorul olimpic.
- Ce căutaţi în China ? - Predau. Predau.
Puteţi trece !
Mulţumesc.
Mişcă !
Ne-am ocupat de evadat.
Odată cu trecerea lunilor,
am avut parte de multe situaţii-limită cu soldaţii japonezi.
Viaţa era plină de primejdii,
şi eram adesea prinşi în focul încrucişat al armatelor care se luptau una cu alta,
dar prin devotamentul lui Eric în a-i ajuta pe cei aflaţi la nevoie
şi legăturile mele cu cei din Rezistenţă, am găsit căi să ne îndeplinim misiunile.
Spitalul Xiaozhang
Au venit medicamentele.
N-a fost chiar aşa de rău.
Eric, te superi ?
E un pacient pe moarte pentru care trebuie să te rogi.
Sigur. Haide !
Eşti alergătorul olimpic. Hai să ne întrecem !
Ce ? La vârsta mea ?
Haide !
Ai două mâini, nu ?
7 decembrie 1941 - RăZBOI ! Pearl Harbor atacat
- Repetă după mine: Eu, Hugh... - Eu, Hugh...
Te iau pe tine, Caţerine, să-mi fii soţie...
Te iau pe tine, Caţerine să-mi fii soţie...
Să te am şi să-ţi fiu alături de azi înainte...
- La bine şi la rău... - La bine şi la rău...
La belşug şi sărăcie...
Vă rog, acesta e lăcaşul Domnului. Am putea lăsa armele deoparte ?
Nu vorbeşti.
Căpitane, n-ai niciun drept să intri aici. Am putea...
Marele nostru Împărat al Japoniei vă va găsi tuturor o nouă reşedinţă.
Căpitane, n-ai niciun drept să intri aici.
Suntem în război.
- Unchiule Niu ! Unchiule Niu ! - Xiao Shitou ! Ce se întâmplă ?
Trebuie să vorbesc cu unchiul Niu.
- Unchiule Niu ! - Ce-i ? Trage-ţi sufletul.
Unchiul Liddell a fost luat de soldaţii japonezi.
- Ce ? De unde ? - De la biserică.
Unchiule Niu ! Aşteaptă-mă !
Copil prostovan !
De ce ai alergat tot drumul ? De ce ?
Uite ce-ai păţit la picioare !
Copil prostovan !
Lagărul de prizonieri Weihsien
CURTEA FERICIRII
Vă aflaţi aici prin milostivirea împăratului japonez.
Până azi, încă sunteţi în viaţă.
În lagărul împăratului nostru veţi fi protejaţi.
Veţi fi feriţi de primejdia războiului, dar veţi fi toţi controlaţi cu stricteţe.
În afară de cei care au familie, ceilalţi veţi fi separaţi.
Orice încercare de a evada va fi pedepsită.
Mişcă !
- Nu, nu, noi suntem căsătoriţi. Noi... - Ia-o pe-acolo.
Ba nu, suntem împreună. Suntem căsătoriţi. Mergem împreună.
Nu, nu. Staţi o clipă. Nu ne puteţi despărţi. Suntem împreună ! Staţi !
Ce se întâmplă ?
Caţerine e soţia mea. Lăsaţi-ne să stăm împreună.
Cum poţi să dovedeşti ?
Tu poţi ! Ai fost acolo ! Ai fost la cununie !
Ba nu.
Ce a unit Dumnezeu, niciun om nu poate despărţi.
Împăratul meu e Dumnezeul aici !
Noi nu slujim dumnezei neadevăraţi. Vă rog...
Continuaţi !
Nu, eşti un tip mare. Haide, ia patul meu.
O să trecem împreună prin astea.
- Salut, doctore. - Salut, David.
Am găsit asta. Cred că ţie ţi se potriveşte mai mult.
- Mulţumesc. - Da...
- Xiao, Xiao. Cartof dulce. - Mi-e dor de unchiul Liddell.
Mai întâi, trebuie să mâncăm şi apoi îl căutăm pe unchiul Liddell.
Ce dracu' faci ?
De ce plângi ?
Ce ţi-a venit ?
Te las aici !
Gata, nu mai plâng. Te rog nu mă lăsa singur.
- Vezi... - Nu !
Treziţi-vă ! Treziţi-vă !
Care e Eric Liddell ?
Cine ?
Eu sunt !
Ieşi de-acolo.
Mergi !
Intră !
Comandantul nostru vrea să se întreacă cu tine.
Cum ? Vrea să se întreacă cu mine ?
Şi să se antreneze.
Vreau o întrecere corectă.
Când o să ne eliberaţi, atunci o să alerg.
N-ai de ales.
Am găsit ăştia.
Xiao Shitou şi cu mine căutaserăm zile în şir.
Când am găsit lagărul, fusese transformat în închisoare
şi era mai copleşitor decât mai văzusem ceva până atunci.
Am ştiut atunci că va trebui să-mi pun în practică vechile metode
ca să-i pot fi de vreun ajutor prietenului meu.
Unchiule Liddell !
Shitou !
Soldaţii japonezi sunt peste tot aici.
Crăciunul a venit devreme, doctore Hubbard.
- E imediat acolo, la capătul holului. - Mulţumesc.
Uite, ia asta.
Mult noroc !
Mi-a fost aşa de dor de tine !
- Doamne, ce dor mi-a fost de tine ! - Şi mie mi-a fost dor de tine.
Uită-te la tine.
O să încerc să mă bărbieresc data viitoare.
Nu trebuia să rămânem aici.
Nu, nu, nu... Nu... Nu-i nimic.
Uite.
L-am făcut pentru tine. De data asta, fără diamante.
Dacă rămâi tu, rămân şi eu. Mai ţii minte ?
- Mergem, mergem. - Haideţi !
Haideţi, merge şi ea, da ?
Acolo e un munte. Vezi mieluşelul, dacă s-a rătăcit,
şi noi cântăm cântecul ca să aducem mielul înapoi.
"Erau 99 care stăteau în siguranţă în adăpostul turmei"
"Dar unul a luat-o pe dealuri Departe de porţile de aur"
Bucuroşi, bucuroşi o să-l prindem !
"Erau 99 care stăteau în siguranţă în adăpostul turmei"
"Dar unul a luat-o pe dealuri Departe de porţile de aur"
Copacii transformă dioxidul de carbon, dioxidul de carbon, CO2, în oxigen.
Copacii mai fac şi fotosinteza despre care am discutat mai devreme.
Întrebarea, acum: De unde-şi ia copacul apa ?
Rădăcinile. Da, rădăcinile.
Stai !
O iei prea în serios.
Ne vom întrece mâine.
Haide !
Eric ! Eric ! Eric !
- Fir-ar să fie ! - Nu ! Nu e drept !
Am zis că nu e drept !
Frumos !
Uitaţi-vă la el ! Moare de foame !
Lasă-mă-n pace !
Ai câştigat azi întrecerea de azi, în ziua în care Japonia a invadat China.
- Nu... - Haide ! Deja e căzut !
E adevărat ce a zis ? N-ai mâncat mâncarea.
Îţi mulţumim cu toţii.
Cum îndrăzneşti să ne înşeli ?
ţi-am dat mâncare bună.
Nu eşti demn de aceste încălţări de alergător !
Nu eşti demn !
Ajunge !
Luaţi-l de-aici !
Li !
Eric !
O să te omoare. Cum ai ajuns aici ?
- Ştii, am eu metodele mele. - Metodele tale...
David... David are nevoie de apă. Are nevoie de apă.
Am ceva pentru tine.
Eric, îi înfurii pe japonezi. O să te omoare.
Trebuie să te scoatem de-aici.
Cu ce folos pentru ceilalţi ?
Speranţă. De ce ar avea parte fără tine ?
Mulţumesc. Mulţumesc.
Bine v-aţi întors, băieţi ! Poţi să mergi ? Stai jos, David ?
Eric, aici.
Cum te simţi ? Te-ai întors. Eşti aici.
- Bine. - Ai vreo fractură ?
E ceva ce trebuie să aflu ? Te simţi bine ? Eşti sigur ?
Bea nişte apă şi hai să vedem ce e cu ochiul.
Aud că japonezii tot pierd bătălii la linia frontului.
E a doua oară când n-a venit camionul lor cu mâncare.
Am făcut o înţelegere cu ei.
Sâmbătă seară, ora 10. De două ori pe lună.
Grăbeşte-te !
Vin imediat.
Avem 30 de minute.
Tu rămâi aici cu unchiul Liddell.
Te iau mâine. Bine ?
Viaţa în închisoare afecta viaţa tuturor, chiar şi a paznicilor.
Da, aşa.
Am făcut o înţelegere cu surse din închisoare.
Dar paznicii erau un mare pericol
care nu puneau la mezat puterea imperială.
"Na", "N" mare, "a" mic. sodiu, amestecat cu clor, ne dă...
- Ce presari acolo ? - Sare.
Ah, Xiao Shitou !
Vino încoace. Ce surpriză ai pentru noi ?
Xiao Shitou, vrei să te învăţ chimie ?
Vrei să te înveţe Daisy ceva engleză ?
Ce e asta ?
De unde au apărut toate astea ?
Daruri din satele vecine.
- Daruri ? - Da.
Am rămas fără provizii. Oprim curentul pentru 30 de minute.
Pe urmă, îi dăm iar drumul.
Nu, destul !
...şi anotimpul, şi perioada asta din an când...
când... lumina... şi anotimpul...
Şi cad !
Stai jos, Daisy, încerc să ţin o lecţie !
Haideţi să facem o scurtă pauză.
Îmi cer scuze.
- Eric se simte bine ? - Nu se simte bine.
Aşteaptă o clipă.
Hai să te duc undeva.
- Ce-i ăsta ? - E un pian.
Când o să scăpăm de-aici, o să-ţi cânt.
Xu Niu !
Te rog...
Te rog, trebuie să mă scoţi de-aici. Uite ce mi-au făcut.
Te rog...
Xu Nui, te rog, trebuie să mă salvezi. ăştia o să mă omoare.
Cum să pui în pericol viaţa tuturor doar ca să salvezi un străin ?
Ar putea muri aici în orice clipă.
Cum să stăm aici şi să nu facem nimic ?
Ajunge !
Am terminat discuţia asta.
Am o idee bună.
Vino !
Xiao !
Intră aici !
Repede ! Foc !
Cine l-a ajutat pe David Marshall să evadeze ?
Eu nu ştiu nimic ! Nu ştiu nimic !
Nu ne mai pedepsiţi !
Voi trebuie să ne protejaţi, nu să ne pedepsiţi !
Dacă l-aţi pierdut pe prietenul nostru, atunci voi trebuie să-l găsiţi.
O să fiţi pedepsiţi toţi până când îmi daţi un nume !
Băgaţi-l în groapă până când mărturiseşte.
David a reuşit să scape din închisoare.
El s-a hotărât să se alăture forţelor din Rezistenţă
ca să primească şi să traducă ştirile
despre eforturile tot mai mari ale Japoniei să câştige războiul.
- Nu ! Nu ! - Caţerine, haide, nu, nu, nu...
- Nu eşti de niciun ajutor aşa. - Nu !
Nu faceţi asta !
Spune-ne unde e.
Vă rog, ei chiar nu ştiu nimic.
Fie-vă milă de noi.
Urmăreşte-mi degetul cu privirea.
Cu ambii ochi.
- Aici mă doare. - Aici e, nu-i aşa ?
- Aici te doare ? - În adâncul ochiului.
Migrenele sunt mai dese acum.
Bine, gata. Ridică-te.
Pe ambele picioare.
Aşază-te.
Puneţi-l pe patul meu.
Avem nevoie de nişte apă caldă şi un şervet.
Gata. Hugh, mă auzi ?
Mă auzi, Hugh ? Ştii unde te afli ?
Caţerine...
Îţi pun asta pe frunte.
Gata, gata, gata...
S-ar putea să aibă bronşită,
dar... mai degrabă o pneumonie bacteriană acută.
Are nevoie de medicamente... cât mai repede, altfel...
Ai vreo idee ?
PERICOL VOLTAJ MARE
Eric Liddell ar vrea să vă vorbească.
Dle maior Kenji, avem nevoie
de un medicament pentru american, Hugh Johnson.
Nu avem medicamente. Nu avem mâncare.
Atunci trebuie să vă cer să închideţi din nou ochii
şi să permiteţi să se aducă clandestin.
În lagărul ăsta nu s-a adus nimic clandestin.
Hai să ne luăm încă o dată la întrecere.
Dacă câştig eu, veţi permite unui vizitator să aducă ceea ce avem nevoie.
Ne-am întrecut o dată, dle Liddell. Şi te-am învins.
Să facem o întrecere cinstită.
Eric Liddell vrea să vă luaţi iar la întrecere. Aşteaptă afară.
Dacă oprim curentul, sătenii o să aducă medicamente şi hrană
şi pentru noi.
Crezi că voi pierde ?
Dle Liddell, mă mai întrec o dată cu dumneata.
Mulţumesc, dle maior.
Duminică.
Unu, doi, trei, start !
Mai repede !
- Sper că nu deranjez... - Nu, nu, nu.
A contribuit tot lagărul, aşa că vei primi hrană ca lumea,
ca să prinzi puteri pentru întrecere.
E foarte frumos din partea lor, dar toţi avem nevoie să prindem puteri.
Dacă păstorul moare de foame, ce o să se întâmple cu oile lui ?
N-ai cum să câştigi întrecerea asta, ştii bine.
Nici măcar n-ar trebui să încerci. O să te omoare.
Ştii, mi-am zis adesea că rugăciunile celorlalţi m-au ajutat să câştig.
Hai să le dăm ocazia să aibă pentru ce să se roage.
Mergeţi înapoi în camerele voastre.
Înapoi, înapoi !
Sunt aici 2 ani. Voiam să văd şi eu o întrecere !
Fără pantofi ?
Un bărbat aleargă cu picioarele, nu cu pantofii.
Linişte !
- Haideţi ! - Linişte !
Asta nu ajută cu nimic !
Mai bine, haideţi să ne rugăm pentru el.
Să pornim.
Cântă ?
Băieţi, începe ! Întrecerea !
Da ! Da !
- Nu e aici. - Mai uită-te o dată.
E aproape ora.
Trebuie să aducă medicamentul în orice clipă.
- Mulţumesc. - Ai un vizitator.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Caţerine...
O să dea voie să aducă medicamentul astă-seară.
Ştiu.
O să te faci bine curând.
- O să te faci bine. - Da.
Fii tare.
O să fii tată.
- Ce ? - Credeam că ştii.
Eşti însărcinată ?
Felicitări, Hugh. Dulău bătrân...
Ai grijă.
Aţi terminat aici.
Ieşiţi !
S-a schimbat ! S-a schimbat !
Xiao Shitou ! Dă-te jos ! Dă-te jos !
Xiao ! Nu !
Prizonieri,
să nu mai încercaţi vreodată să vă puneţi cu armata noastră imperială.
Băiatul va rămâne atârnat aici 7 zile.
Nevasta mea şi cu mine am stat toată noaptea lângă gard,
rugându-ne în tăcere şi jelind moartea lui Xiao Shitou,
băiatul blând pe care-l adoptaserăm.
Era greu să ne rugăm pentru cei care fuseseră aşa de cruzi.
De ce a murit Xiao Shitou ?
De ce ?
Acolo unde e acum şi-a găsit liniştea.
Îmi pare tare rău.
Când ţi-a murit mama, am suferit mult. Dar tu erai alături de mine.
Am căutat în sinea mea şi am găsit un loc special, doar pentru noi.
Unde e locul ăsta ?
Va trebui să cauţi şi tu acest loc.
Locul acela pentru Xiao Shitou.
O să-l găseşti.
Atunci, vei şti exact ce trebuie să faci.
Ce zici ?
Paznicul care a încercat să ne prevină a fost pus în groapă.
Toată lumea a fost recunoscătoare pentru bunătatea şi curajul său.
CURTEA FERICIRII
Îmi dai voie să fac eu asta ?
Mulţumesc, da, mulţumesc.
Am ajuns acolo unde spun că aveam o răspundere prea mare pe umeri
după o lună de odihnă...
- ...mult mai bine. - ...mult mai bine.
Comandantul mr. Kenji Kurata mi-a spus că aş putea merge acasă pe la Crăciun,
conform cererii de repatriere.
Dar Caţerine, care şi-a pierdut soţul de curând, e însărcinată,
şi de dragul ei şi al pruncului, i-am cerut comandantului
să o lase pe ea să plece. Ştiu că şi tu ai fi făcut la fel.
Dragoste pe veci pentru tine şi pentru copii. Eric.
De la unchiul Eric pentru tine.
Deşi era foarte greu, am primit acest mesaj.
Credinţa neclintită a lui Eric Liddell în bunătatea fundamentală a omenirii
a făcut să-mi plesnească răceala sufletului meu pământesc.
Secretarul de Stat, la 11 august...
...capitularea necondiţionată a Japoniei.
Plecăm acasă !
S-a terminat !
- Ce s-a terminat ? - Războiul !
S-a terminat războiul ! S-a terminat războiul !
Se vor înălţa cu aripi ca de vulturi. Vor alerga şi nu vor obosi.
Monumentul lui Eric Liddell, Weifang, China
Cât timp am fost împreună,
am primit multe daruri de la Eric Liddell.
Asta m-a făcut să fiu un om vrednic de laudă.
Dar dintre toate darurile, cel mai preţios a fost darul speranţei.
Eric Liddell a murit de tumoră pe creier
cu 5 luni înainte de Declaraţia de capitulare a Japoniei.
Lagărul de concentrare de la Weihsien a fost eliberat la 17 august 1945.
Traducerea şi adaptarea MIHAELA MAZILU
Subtitrarea – ANIŞOARA ANGHEL EMPIRE VIDEO PRODUCTION