‫אני יכול לשבת?‬
‫שלום, פרנק.‬
‫שלום לך.‬
‫אני בסדר.‬
‫את מרגישה כאן מוגנת, נכון?‬
‫כן, גם אני. הרגשתי ככה.‬
‫את לא צריכה להישאר כאן.‬
‫לא מצאתי מוצא.‬
‫תצטרפי למועדון. גם אני לא.‬
‫את רק רוצה לרוץ ולצאת,‬
‫אבל אין לאן ללכת.‬
‫צדקת בקשר לדוד ג'ורג'.‬
‫לא רציתי להיות צודק.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫טוב.‬
‫גוליית‬
‫די!‬
‫זה סיפור אחר. אז מה שלומה?‬
‫היא בסדר.‬
‫היא תהיה בסדר.‬
‫ג'ורג' שכנע אותה להסכים לאשפוז כפוי‬
‫והיא שם ל-72 שעות.‬
‫איזה מניאק הוא.‬
‫אחיך ניסה להרוג אותי.‬
‫- הופתעת? - לא.‬
‫אני ממש לא מופתע.‬
‫אני לא מבין. למה הוא עשה את זה?‬
‫קייט לצדו והוא מנצח.‬
‫ניצחון לא מספיק לג'ורג'.‬
‫אתה מוכן להעיד?‬
‫- ליסה, מה נשמע? - הי, בילי.‬
‫- את בסדר? - כמו תמיד.‬
‫היד שלי נקייה היום, תודה לאל.‬
‫אז אסתפק בשוט קטן של ויסקי.‬
‫אתה בטוח שלא ניקית אותה לבד?‬
‫לא. הוא ריחם עליי.‬
‫הגברת מזמינה.‬
‫ספרינג רול? הם טעימים.‬
‫לא, תודה. את בטוחה שאת רוצה להיראות איתי?‬
‫אנחנו יכולים לשמור על מרחק, כמו שאומרים.‬
‫בבקשה.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫עשית מספיק עד עכשיו, לא?‬
‫היית חרוץ. שיבשת לנו את התוכניות.‬
‫השופטת ביטלה את ההסכם עם "זקס פארמה".‬
‫באמת? מה קרה?‬
‫בחייך. כאילו שאתה לא יודע.‬
‫פיטרת אותי. אני לא מטפל בתיק.‬
‫אני נהנה מהאבטלה ומבקר באתרי התיירות.‬
‫מקסים. חבל שאני לא יכולה לקרוא את יומן המסע שלך.‬
‫- רק אחרי המשפט. - כמובן.‬
‫מקברייד, תמשיך ליהנות,‬
‫ואני אמשיך לשלם את שכר הדירה שלך,‬
‫כל עוד אתה צריך לבקר באתרי התיירות.‬
‫נדיב מאוד מצדך.‬
‫זה לא קשור לנדיבות. אני לא מחבבת אותך.‬
‫את קצת מחבבת אותי.‬
‫התיק הזה התחיל להסריח,‬
‫ואתה הרחת את זה הרבה לפניי, אז אין לי ברירה.‬
‫- אני צריכה לסמוך עליך ועל החושים שלך. - טוב.‬
‫ולמען האמת, אני מפחדת.‬
‫- מפחדת ממה? - מסאם.‬
‫התגובה שלה למותו של טום הייתה...‬
‫מוזרה, קרה.‬
‫ובאותו לילה חלמתי‬
‫שהיא משספת את צווארי בפותחן מכתבים עם ידית פנינה,‬
‫דבר שאני בטוחה שהיא רצתה לעשות מאז שהתחתנתי עם אבא שלה,‬
‫אבל היא אף פעם לא הפריעה לשנתי כך בעבר.‬
‫כן, גם לי יש חלומות אפלים.‬
‫אתה יוצא מהם חי?‬
‫אני עוד לא יודע. אני מחכה לראות.‬
‫סאם הושחתה?‬
‫לצערי כן.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה לעשות?‬
‫האדם היחיד שיכול להציל את סאם מהדבר הזה הוא סאם.‬
‫שלום.‬
‫הפיצויים מפוליסת ביטוח החיים של טום טרו,‬
‫- הם צריכים חתימה שלך לשחרור. - לא נכון.‬
‫אז תראי בזה צעד רשמי.‬
‫אני לא רוצה להיות הצד החותם היחיד. זה נורא מדי.‬
‫תיכנסי.‬
‫אני עדיין יכולה לשמוע את טום שורק במסדרון כמו שהוא נהג לעשות.‬
‫שריקת רוח רפאים ללא מנגינה.‬
‫לעולם לא אבין למה הוא החליט לגמור ככה.‬
‫בחיי, מה עלה בדעתו?‬
‫זה העניין בהתאבדות. לא יודעים.‬
‫- יש עוד נושא שצריך לדון בו. - כן?‬
‫- פוליסת ביטוח החיים שלך. - מה איתה?‬
‫כיוון שטום איננו, הגיוני פיננסית להגדיל את הפרמיה שלך.‬
‫אבל הטרשת הנפוצה שלך מהווה בעיה.‬
‫אווה, תעשי מה שצריך.‬
‫בטח תהיי המרגוליס האחרונה ממילא.‬
‫כן, ומי יודע אם לא אסגור את המשרד‬
‫לפני שהדיו יתייבש על צ'ק הפיצויים שלך.‬
‫- כי לא תעשי את זה. - לא?‬
‫- לא, זה המשרד של אבי. - המשרד של בעלי.‬
‫ואמשיך לכבד את מורשתו, גם אם את לא מכבדת אותה.‬
‫עופי מהמשרד שלי.‬
‫- תודה על זה. - על לא דבר.‬
‫- תודה לאל, פיטר. תן לי את זה. - הי, פטי.‬
‫רוצה מסטיק?‬
‫- מה? - מסטיק.‬
‫לא, זה בסדר. תודה.‬
‫ניסיתי את המדבקות, אבל הן גורמות לי להרגשה מוזרה.‬
‫יופי.‬
‫איבדת את העדה שלך.‬
‫- סליחה? - קייט זקס. היא פרשה.‬
‫- סליחה, מי אתה, לעזאזל? - אני השליח.‬
‫מה?‬
‫הדוד שלה כלא אותה. אשפוז פסיכיאטרי כפוי.‬
‫- מתי זה קרה? - אני לא יודע. לא שאלתי.‬
‫יש לך פגישה הערב. תשמעי שם את כל הפרטים.‬
‫- את מי אני פוגשת? - אני רק השליח.‬
‫תדאגי שלא יעקבו אחרייך. ניסיון אחרון.‬
‫אני לא רוצה את המסטיק שלך.‬
‫- את בטוחה? טוב. - כן. חרא!‬
‫פיטר?‬
‫תודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫תקשיבי, זה המפתח הלא נכון. אני לא יכול להיכנס.‬
‫כאן הכול בסדר. יש לך עוד זמן לפתור את זה.‬
‫- נסה את השכנים. - בסדר.‬
‫אני יכולה לעזור לך?‬
‫- מרגרט, נכון? - קרול.‬
‫אני חושב שראיתי אותך במסדרון עם טום יום אחד.‬
‫אולי. כן.‬
‫אני צריך להוציא מהדירה שלו כמה דברים בשבילו,‬
‫אבל אני לא תופס אותו בטלפון. הוא נתן לי מפתח לא נכון...‬
‫יש דרך שבה אוכל...‬
‫רוצה להשתמש במדרגות החירום שלי?‬
‫- זה יהיה נהדר. - טוב. בוא תיכנס.‬
‫- תודה. תודה רבה. - בשמחה.‬
‫אין מצב. קני? אלוהים! ידעתי שזה אתה.‬
‫ראיתי אותך מרחוק. יש לי עיני נשר.‬
‫מה אתה עושה בסן פרנסיסקו, אחי?‬
‫אני מצטער.‬
‫אל תגיד שאתה לא זוכר אותי,‬
‫- כי מה זה אומר עליי? - אני מכיר אותך?‬
‫אתה לא זוכר אותי מהחתונה?‬
‫לא נעלבתי, אבל אני קצת כועסת. אתה נאה מאוד.‬
‫- באמת? - סליחה...‬
‫השיער שלי היה שונה. אני לא יודעת אם עוד יש לך חברה...‬
‫- יש לי עבודה. - לא, זה בסדר.‬
‫אני יודעת שאתה עסוק. כולנו עסוקים, נכון? הפלתי כאן את העגיל שלי?‬
‫הי, בילי. הצלחת?‬
‫כן. תודה רבה. מצאתי את מה שחיפשתי.‬
‫אני יכולה להציע לך משקה?‬
‫אם היה לי זמן הייתי שמח, קרול, אבל אני...‬
‫- אני צריך להביא את זה לטום. - בסדר.‬
‫בסדר. בפעם הבאה. נתראה במסדרון?‬
‫- בפעם הבאה. - טוב לראות אותך.‬
‫גם אותך, קרול.‬
‫- הי, פטי. - מה את עושה כאן?‬
‫אני תקועה. אני יכולה לישון אצלך הערב?‬
‫לא!‬
‫בסדר.‬
‫אני עסוקה מאוד ומאחרת למשהו, אז נוכל לדבר במכונית?‬
‫אז אני יכולה להישאר?‬
‫בחיי. אימא שלך יודעת שאת בסן פרנסיסקו?‬
‫- מה זה משנה? - טוב.‬
‫- בסדר. מה קרה? - אבא שלי אמר שאוכל לישון אצלו.‬
‫אבל הוא לא היה בבית. הוא בקאבו. עם רונדה.‬
‫שתקפוץ רונדה! אז הוא לא ידע שאת באה?‬
‫לא רציתי לתת לו את ההזדמנות לסרב.‬
‫זה חכם. אז זה ההסכם.‬
‫את יכולה להישאר אצלי הלילה, בתנאי אחד.‬
‫את צריכה להגיד לאימא שלך איפה את.‬
‫בחייך. לא אכפת לה ממני.‬
‫לא אכפת לי. תשלחי לה הודעה.‬
‫נמאס לי שהיא אומרת לי‬
‫שאני מבזבזת את חיי במלצרות במקום ללמוד בקולג'.‬
‫- אני לא יכולה לסבול את זה כבר. - אני מבינה.‬
‫קשה עם כריסטינה.‬
‫אבל האמת, הדבר הכי טוב שאת יכולה לעשות‬
‫זה לנסות להיות טובה ולהגיד לה איפה את.‬
‫- למה? - כי ככה אמרתי!‬
‫את רוצה לישון אצלי?‬
‫- אלוהים אדירים! - אלוהים!‬
‫תישארי כאן, תנעלי את הדלת, אל תעשי שטויות. בסדר?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫הי. פטי סוליס-פפג'יאן.‬
‫אני פטי סוליס-פפג'יאן.‬
‫בפנים. טוב.‬
‫טוב. שלום. טוב.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים!‬
‫שלום. אתה יודע איזה סיכון זה בשבילנו להיפגש ככה?‬
‫כן, אני יודע.‬
‫מה? מה קרה? מה? קייט בסדר?‬
‫- כן, היא תהיה בסדר, אבל היא פרשה. - לא, היא לא פרשה.‬
‫היא לא יכולה לפרוש.‬
‫אבקש צו הארכה עד שהיא תשתחרר‬
‫- מהטיפול שלה. - יש לי מישהו טוב יותר בשבילך.‬
‫- מי? - פרנק זקס, אביה של קייט.‬
‫הוא הכימאי שמאחורי טרימדון.‬
‫הוא יהיה עד טוב יותר, אבל זה יהיה אתגר.‬
‫נהדר. תגדיר אתגר.‬
‫היו לו בעיות נפשיות.‬
‫קייט פגיעה מדי עכשיו. זה חדש לה מדי,‬
‫אבל פרנק חי עם המחלה שלו זמן רב.‬
‫אם תדאגי שיהיה ממוקד הוא העד הכי טוב שלנו,‬
‫הוא היה עם ג'ורג' בכל שלב ושלב.‬
‫בסדר.‬
‫תקשיבי, את צריכה להכניס את תוצאות הניסוי של האמורזין לפרוטוקול.‬
‫- את התוצאות מקופרמן. - איך?‬
‫- השופטת לא תאשר את זה. - את צריכה לנסות.‬
‫זה יחזק את העדות של פרנק. אחרת זה המילה שלו נגד המילה של ג'ורג'.‬
‫חבל שאתה לא...‬
‫- חבל שאתה לא בבית המשפט. - זה התיק שלך.‬
‫את תצליחי.‬
‫נהדר. טוב.‬
‫טוב.‬
‫מתי אפגוש את...‬
‫- פרנק. - פרנק.‬
‫הוא יעבור במשרד בעוד חצי שעה.‬
‫במשרד שלי?‬
‫אז אתה רוצה שסאם תראה אותו.‬
‫היא צריכה לדעת מי מצטרף לתביעה.‬
‫- איך הולך איתה? - זוועה.‬
‫אני לא סומכת עליה בכלל.‬
‫מעולה. אחזור למשרד ואאסוף את המסמכים.‬
‫אני לא יודעת מתי ה...‬
‫חרא. אחותי כאן. חרא! מה אני אעשה איתה?‬
‫- איפה היא? - היא מחכה לי במכונית.‬
‫היא באה אלייך? אני אקח אותה.‬
‫- ברצינות? - כן.‬
‫- זה יהיה מעולה. - אשמח לפגוש אותה.‬
‫- אל תעשה את זה סוטה. - למה זה סוטה?‬
‫זה סוטה כשאתה אומר את זה.‬
‫- אני רוצה לראות איך היא. - עשית את זה שוב.‬
‫- כן. - מה?‬
‫- שים לב. הדלת הראשונה... - אני אסתדר.‬
‫- זוזי. - טוב. תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫- פטי. - כן?‬
‫את עושה עבודה מצוינת.‬
‫אני טובעת. טוב. תודה.‬
‫טוב, אז שאלות קלות להתחלה.‬
‫בסדר.‬
‫באיזו שנה אתה ואחיך הקמתם את "זקס פארמה"?‬
‫באיזו שנה נולדת?‬
‫אתה רואה? זה לא רלוונטי.‬
‫אני רק... את נראית ממש צעירה.‬
‫ובכל זאת, את מלאת ביטחון.‬
‫- בסדר. - זאת הייתה מחמאה.‬
‫ודאי. כן.‬
‫בטח עוד לא נולדת כשאני ואחי התחלנו.‬
‫- 79'? - לא.‬
‫- עוד אין לך חדר כניסה? - לא.‬
‫- סליחה. - היי.‬
‫- זה עד המפתח החדש שלנו. פרנק זקס. - היי.‬
‫ערב טוב. אני יכולה לדבר איתך?‬
‫כן.‬
‫אני מכיר את הטון ואת הנוהל.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫מה קורה?‬
‫את יודעת שפרנק זקס היה מאושפז.‬
‫אני מתכוונת להתעמת עם זה.‬
‫ואת חושבת שזה חכם?‬
‫אני לא רוצה לאבד שליטה בנרטיב.‬
‫צריך להיות כנים ופתוחים.‬
‫בסדר.‬
‫את לא סקרנית לדעת מה קרה לקייט זקס?‬
‫אשתתף בכל הכנה של עדים מעתה והלאה.‬
‫אז היית פעם בסן פרנסיסקו?‬
‫- לא. - גם אני די חדש כאן.‬
‫בטח נחמד לך להיות עם פטי, נכון?‬
‫היא לא רוצה אותי כאן.‬
‫היא עסוקה.‬
‫היא עובדת על תיק גדול. אל תיעלבי.‬
‫זה בסדר. אני מבינה.‬
‫היא השתנתה מאז התינוק.‬
‫היא דיברה על מה שקרה?‬
‫- עם התינוק? - כן.‬
‫הוא נולד לפני הזמן.‬
‫הייתה לו בעיה בכלי הדם במוח.‬
‫שכחתי איך קוראים לזה.‬
‫לא ידעתי את הפרטים.‬
‫יש לי בת בערך בגילך. ילדה טובה.‬
‫היא בקולג'?‬
‫היא הייתה, אבל אני לא יודע מה היא עושה עכשיו.‬
‫היא לא מדברת איתי.‬
‫אתה יכול לשלוח לה הודעה.‬
‫היא לא רוצה לדבר איתי.‬
‫אני לא דיברתי עם אבא שלי שנה אחרי הגירושים.‬
‫ואז הוא התחיל לשלוח לי תמונות של כלבים בשכונה שלו.‬
‫- דיברת איתו אחר כך? - אחרי 20 כלבים בערך.‬
‫אולי אשלח לה כמה כלבים ונראה מה יקרה.‬
‫היא לא תגיב ישר.‬
‫טוב לדעת.‬
‫שמעתי אותך היטב ואני חושבת שאת צודקת.‬
‫- בקשר למה? - הגיע הזמן שאהיה מעורבת.‬
‫אקח את התיק הזה לקו הסיום למען אבא שלי.‬
‫בסדר. ומה פטי חושבת על זה?‬
‫אגיד לה מחר.‬
‫לא הרבה ישתנה מבחינתה. היא תישאר פרקליטה ראשית.‬
‫אני אשב לידה.‬
‫ואת מוכנה?‬
‫- תחשבי על הבריאות שלך. - אני מרגישה מצוין.‬
‫אבל תודה.‬
‫- שכחתי את הצעיף שלי. - את צריכה להגן על הצוואר.‬
‫- פטי. - כן?‬
‫סאם לוקחת על עצמה את התיק.‬
‫- מה? - עדיין תהיי פרקליטה ראשית.‬
‫אז תמשיכי לעשות את מה שאת עושה,‬
‫אבל היא תהיה שם לידך.‬
‫ויהיה לה ייפוי כוח לעשות מה שהיא מתכוונת לעשות.‬
‫מה היא מתכוונת לעשות?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫טוב. מה אני אמורה לעשות?‬
‫אני מציעה שתוודאי‬
‫שאת הכי מוכנה שאפשר.‬
‫כלומר, פטי, את טיפוס מעורר יראת כבוד‬
‫בדרכך המיוחדת.‬
‫אני בטוחה שתסתדרי ויהיה נהדר.‬
‫לילה טוב.‬
‫טיפוס מעורר יראת כבוד?‬
‫מה?‬
‫ג'ו, מה זה?‬
‫סליחה, מר זי. תהלוכה.‬
‫טוב. שיהיה. אלך ברגל.‬
‫אז שמעת.‬
‫הזהרתי אותך לא לערב בזה את קייט.‬
‫הוצאתי מזה את קייט. אני לא מבין מה אתה עושה.‬
‫אני עושה בלגן.‬
‫פרנק, מה... לעזאזל.‬
‫טוב, פרנק. למה?‬
‫זאת שאלה מצוינת.‬
‫אולי כי אני חושב שזה הדבר הנכון.‬
‫כן. אז מדובר עליי, נכון?‬
‫לא! מדובר על קייט, אידיוט!‬
‫קייט? אתה עלול להרוס כל מה שבנינו למען הילדים שלנו.‬
‫אם יש לך בעיה איתי, בוא נתמודד איתה כאן ועכשיו.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אתה לא יודע אפילו. למה אתה עושה את זה?‬
‫כדי להיות גיבור? כדי שקייט תאהב אותך?‬
‫כי זה כבר אבוד. זה כבר לא יקרה.‬
‫פרנק, אני כאן.‬
‫זה הזמן. בוא נעשה עסקה אחת אחרונה, טוב?‬
‫אתה לא תעיד ואני אתן לך מה שתבקש.‬
‫- תמשיך להתחנן. - לך תזדיין!‬
‫תשכנע אותי. זה מה שאתה אוהב לעשות.‬
‫זה מה שאתה מצטיין בו.‬
‫ספר לי על השמיים שאתה יכול לתת לי או על אפוני הקסם.‬
‫אתה כבר לא יודע מה אתה מוכר וגם לא אכפת לך.‬
‫לא בנית דבר בחייך.‬
‫אתה טפיל מזוין.‬
‫מזל טוב.‬
‫בחיי. הצלחת להכות זקן גוסס.‬
‫ולא אשכח את זה מחר, כשאתייצב להעיד.‬
‫טפיל.‬
‫- בוקר טוב, ד"ר זקס. - בוקר טוב, גברתי.‬
‫אתה קורא לעצמך פרנק, נכון?‬
‫- ארתור היה השם של אבי. - הבנתי.‬
‫אחיך הוא ג'ורג' זקס?‬
‫אתה ואחיך הקמתם את "זקס פארמה" יחד.‬
‫איך תתאר את תפקידיך בחברה?‬
‫הייתי מדען התרופות הראשי ומפתח התרופות המוביל,‬
‫וג'ורג' היה הנשיא, המנכ"ל.‬
‫איזה סוג תרופות פיתחת בחברה?‬
‫התחלתי לייצר את זקסלקס, משלשלים.‬
‫טוב.‬
‫נוגדי חומצה, ואז עברנו לאופיואידים.‬
‫טרימדון, אמורזין.‬
‫התנגדות. אפשר להתייעץ, כבודה?‬
‫השופטת מ"ס רייס‬
‫- מה זה, לעזאזל? - את תגלי.‬
‫אני מבקש למחוק על הסף‬
‫כל מידע אודות אמורזין מהעדות.‬
‫לא נכון. באיזו תואנה?‬
‫התיק הזה עוסק בטרימדון. כל אזכור של אמורזין איננו רלוונטי.‬
‫אמורזין היא ליבת התיק שלנו.‬
‫היא מוכיחה שהם ידעו שטרימדון ממכרת.‬
‫כל ערך כעדות, ואני נדיב מאוד כאן,‬
‫מבוטל על ידי הדעה הקדומה הלא הוגנת‬
‫והבלבול בין הנושאים שעולה מזה.‬
‫ואם פסק הדין של המושבעים יוכתם באזכור כלשהו שלה,‬
‫זו תהיה עילה לערעור מיידי.‬
‫אני בטוחה שתמצאי דרך לעקוף את זה, מיס סוליס-פפג'יאן.‬
‫את נהדרת, כבודה. תודה.‬
‫הבקשה מאושרת.‬
‫ד"ר זקס, אסור לך להזכיר את אמורזין‬
‫בשום שלב של עדותך.‬
‫- הבנתי. - בסדר.‬
‫אז תגיד, איך חברה עוברת מייצור משלשלים לאופיואידים?‬
‫- הנה שם, ג'ורג' אחי. - הנה שם.‬
‫הוא רצה שהחברה תעבור לטיפול בכאב.‬
‫כי טיפול בכאב זה עסק גדול מאוד.‬
‫משלשלים זאת הקלה זמנית בלבד.‬
‫טיפול בכאב זה לטווח ארוך.‬
‫- אז כסף גדול? - עכשיו הבנת.‬
‫הסכמת עם האסטרטגיה שלו?‬
‫- סליחה? - האסטרטגיה שלו, אתה מסכים איתה?‬
‫בהתחלה הסכמתי. רציתי לפתח משכך כאבים חלש יותר.‬
‫הייתה סיבה לכך שלא רצית לייצר משכך כאבים על בסיס אופיואידים?‬
‫זה ממכר מדי.‬
‫ויש לנו מאות שנים שמוכיחות את זה.‬
‫אופיום, מורפיום, קודאין.‬
‫אז רק לשם הבהרה, אופיאטים משמשים לייצור משככי כאבים על בסיס אופיואידים?‬
‫כן. הם מלאכותיים.‬
‫אז אם כולם יודעים שאופיאטים טבעיים ממכרים,‬
‫למה שזה לא יהיה נכון גם לאופיואידים סינתטיים?‬
‫סיבה אחת היא שהייתה כתבה ב"ניו אינגלנד ג'ורנל אוף מדיסין"‬
‫בסביבות 1980,‬
‫כשאיזה רופא טען בה שאופיואידים אינם ממכרים‬
‫מבחינה סטטיסטית.‬
‫המכתב הזה נבדק על ידי עמיתים או שהיה לו אישוש מדעי?‬
‫לא, גברתי, הוא היה באורך פסקה בלבד, אבל ג'ורג' מצא אותו.‬
‫הוא מצא חן בעיניו כי הוא חשב שהוא נותן לנו הגנה משפטית.‬
‫- השתכנעת מהמכתב? - אני מדען!‬
‫סליחה שהרמתי את קולי, אבל לא. זה היה רק מאמר דעה.‬
‫אבל ג'ורג' לא שם זין.‬
‫ד"ר זקס, דבר יפה, בבקשה.‬
‫אז כשתוצאות הניסוי בטרימדון הגיעו, מה נאמר בהן?‬
‫נאמר שזה ממכר.‬
‫אז ד"ר זקס, למה, אם ידעת שטרימדון ממכרת,‬
‫למה לא הקפאת אותה ועבדת על משהו אחר?‬
‫ניסיתי. חשבתי שהצלחתי לפתח נוסחה לא ממכרת שלה,‬
‫אבל אז נתקלתי לפתע בסיבוכים לא צפויים.‬
‫- התנגדות. - הבחור הזה.‬
‫ד"ר זקס, אל תזכיר את אמורזין.‬
‫היא שאלה אותי שאלה. איך אני אמור לענות?‬
‫מיס סוליס-פפג'יאן, את רוצה לנסות שוב?‬
‫ודאי.‬
‫אם ידעת שטרימדון ממכרת, למה הוצאת אותה לשוק?‬
‫כי זאת הייתה ההחלטה של ג'ורג'.‬
‫לא נראה שהחששות שלי עניינו אותו אי פעם.‬
‫הוא רק רצה להוציא את טרימדון לשוק הכי מהר שאפשר.‬
‫מבחינתו זה היה מודל עסקי מושלם.‬
‫תרופה ממכרת וחוקית? היא מוכרת את עצמה.‬
‫מה קרה אז?‬
‫הוא סילק אותי מהחברה.‬
‫הוא נפטר ממני. זהו. "גמרת כאן."‬
‫הוא רצה להיות זקס היחיד ב"זקס פארמה"‬
‫והרוויח מיליארדים,‬
‫ואני מתכוון למיליארדי דולרים,‬
‫על חשבון חיי אדם.‬
‫אפשר לעצור לדקה, כבודה? דקה אחת.‬
‫המושבעים אוהבים אותו. צריך להפסיק כאן.‬
‫מה... את רוצה שאדלג על הבעיות הנפשיות?‬
‫- שגריפין יתייחס לזה. - מה פתאום. זה הרגע המושלם.‬
‫- אני מתעקשת. - הם יהרסו אותו, סאם.‬
‫- אני מתעקשת. - מיס סוליס-פפג'יאן, עוד משהו?‬
‫כן, עוד דבר אחד, כבודה.‬
‫פרנק, תעשה לי טובה?‬
‫אתה מוכן להסתכל על המושבעים?‬
‫אתה רוצה לספר לכולם למה יש לך פנס בעין?‬
‫אחי הכניס לי בוקס.‬
‫אחיך, ג'ורג', הכניס לך בוקס? זה נכון?‬
‫- כן, גברתי. - למה?‬
‫- למה? - כן.‬
‫כי אני מעיד נגדו.‬
‫- תודה. - תודה לך, גברתי.‬
‫אין עוד שאלות.‬
‫אנחנו יודעים שאתה מבין בתרופות, פרנק.‬
‫האם זה רק מהניסיון המקצועי שלך?‬
‫- התנגדות. - אנסח מחדש.‬
‫האם אתה לוקח עכשיו תרופות שיכולות לשנות את מצבך הנפשי?‬
‫אני לוקח קלוזאפין ולמוטריג'ין.‬
‫תרופה אנטי-פסיכוטית ומייצב מצב רוח.‬
‫למדת, נכון?‬
‫אתה לוקח אותן כדי לטפל בהפרעה סכיזואפקטיבית, נכון?‬
‫התנגדות. זה לא רלוונטי, כבודה.‬
‫שניכם לכאן.‬
‫השאלות נוגעות למהימנות שלו.‬
‫מחלת נפש לא פוגעת במהימנות.‬
‫על זה יחליט בית המשפט.‬
‫לא, הוא מתעמר באדם פגיע,‬
‫ומדביק סטיגמה למחלות נפש. זה לא הוגן.‬
‫מהימנות העד הזה עומדת בלב התיק,‬
‫ואני מבקש מרחב פעולה.‬
‫אתה משחק במשחק מסוכן מאוד, מר פטוק.‬
‫אני לא רואה אפשרות אחרת.‬
‫זאת לא הבעיה שלי שהתובעות לא התייחסו לבעיות של העד שלהן.‬
‫ההתנגדות נדחית.‬
‫אתה יכול להמשיך בזהירות.‬
‫כן, כבודה.‬
‫- פרנק. - כן.‬
‫אתה לוקח את התרופות האלה בקביעות?‬
‫פעמיים ביום.‬
‫והתחלת לקחת אותן לפני 25 שנה?‬
‫בתקופה שעזבת את "זקס פארמה"?‬
‫יכול להיות. כן.‬
‫כרבע מאה.‬
‫יש לך בעיה להבחין בין מציאות להזיה?‬
‫לא.‬
‫אמרת שאחיך סילק אותך מ"זקס פארמה"‬
‫כי ניסית לעצור את טרימדון, נכון?‬
‫נכון.‬
‫וזה היה...‬
‫בחמישה באוגוסט, 1994. נכון?‬
‫אינני יודע.‬
‫אתה זוכר במקרה מה קרה שבוע לפני כן, ב-30 ביולי?‬
‫אין לי מושג.‬
‫- זה מרענן את זיכרונך? - התנגדות.‬
‫כבודה, אין לנו את מה שזה לא יהיה.‬
‫עכשיו יש לכם. מוצג 233.‬
‫יש סיבה לכך ששמרת את זה לעצמך, מר פטוק?‬
‫ד"ר זקס הוא עד בהפתעה, שנודע לנו עליו ברגע האחרון.‬
‫אנחנו עושים כמיטב יכולתנו לערוך לו חקירה נגדית בהתחשב במגבלות הזמן.‬
‫אני מגבילה אותך, מר פטוק.‬
‫אתה יכול לקרוא את הדוח הזה? הקטעים המסומנים יספיקו.‬
‫התנגדות. עדות שמועה.‬
‫המסמך הזה בן יותר מ-20 שנה והוא חלק ממסמכי מדינה רשמיים.‬
‫נדחית. ד"ר זקס, אתה רשאי לקרוא.‬
‫אתה יכול לקרוא את הדוח?‬
‫אני מרכיב משקפיים והם בבית שלי.‬
‫כמובן.‬
‫ג'ורג'י מגיע‬
‫ויש לו במקרה משקפיים שלי‬
‫בכיס שלו במשפט שלו.‬
‫- מה לקרוא? - רק את הקטעים המסומנים.‬
‫"שוטרים שהגיעו לבניין 200 ברחוב טרק‬
‫"מצאו את ארתור פרנסיס זקס, בן 51,‬
‫"הולך באמצע הרחוב,‬
‫"עירום ובמצב של עצבנות ובלבול.‬
‫"הוא נלקח למעצר ולהערכה פסיכיאטרית."‬
‫סבלת מהזיות רבות‬
‫במהלך התקופה הזאת, נכון?‬
‫אני לא זוכר. אני יודע שהייתי לחוץ מאוד.‬
‫אבל, אדוני, זאת הייתה התקרית שגרמה לאחיך‬
‫להכניס אותך לטיפול מקצועי לטווח ארוך, נכון?‬
‫הוא כלא אותי, למען האל! לזה אתה קורא טיפול?‬
‫ולא סולקת מ"זקס פארמה"‬
‫עד שהוכרזת בלתי כשיר, נכון?‬
‫הוא השתמש בזה כתירוץ‬
‫כדי שלא אוכל למנוע ממנו להוציא את טרימדון.‬
‫האיש הזה הפריד אותי‬
‫מאשתי ומבתי.‬
‫- היית נשוי אז? - כן.‬
‫- איפה היא הייתה בזמן הזה? - התנגדות.‬
‫- איך זה קשור לעניין? - קשור מאוד.‬
‫- אגיע לזה בעוד שלוש שאלות. - תמשיך, אבל אני סופרת.‬
‫- איפה הייתה אשתך, פרנק? - אינני יודע. הייתי כלוא.‬
‫אמרת לאחיך שהיא חזרה לסין, נכון?‬
‫נכון. היא התגעגעה למשפחתה, אז היא חזרה לסין.‬
‫אבל זאת לא כל האמת, נכון?‬
‫היא חזרה הביתה כדי להיקבר עם משפחתה, נכון?‬
‫- מה? להיקבר? לא. - היא התאבדה, נכון?‬
‫לא, נו באמת, זה לא קרה.‬
‫אתה רוצה לראות את תעודת הפטירה?‬
‫לא.‬
‫אתה לא זוכר כי סבלת מהזיות פרנואידיות.‬
‫אמרת לה שהמדינה רודפת את שניכם,‬
‫שהם ייקחו אותה וישלחו אותה למחנה עבודה בכפייה.‬
‫גרמת לה להרוג את עצמה, נכון?‬
‫זה לא נכון! היא רק רצתה להיות עם משפחתה בסין.‬
‫ואם זה היה כך, אתה חושב שהיא הייתה נוטשת את בתה היחידה?‬
‫מה?‬
‫עמוד שתיים בדוח המשטרתי, אדוני. אתה מוכן לקרוא את החלק הזה?‬
‫"שוטרים שערכו בדיקת רווחה בדירתו מצאו...‬
‫"מצאו קטינה מוזנחת.‬
‫"הילדה הועברה לטיפולו של דודה."‬
‫אתה טוען שאתה זוכר היטב את טרימדון.‬
‫שהיא ממכרת ושניסית למנוע מאחיך להפיץ אותה,‬
‫אבל בדיוק באותה תקופה, לא הבנת שאשתך מתה‬
‫או שנטשת את בתך?‬
‫כי זה לא נכון! אל תאמינו לזה.‬
‫זאת הצגה. הוא שחקן.‬
‫הוא מספר סיפורים, הוא שותל מחשבות בראש.‬
‫זה מה שאתה חושב שאחיך עושה, פרנק?‬
‫שותל מחשבות בראשך?‬
‫לא, לא התכוונתי לזה.‬
‫הוא מספר סיפורים. הוא איש מכירות.‬
‫הוא מאוד חלקלק, הוא מאוד שנון,‬
‫והוא תמיד יודע מה לומר, והוא שקרן.‬
‫מוצג 234. זאת בקשה לאימוץ, חתומה על ידך,‬
‫- שבה אתה מוותר על זכויות ההורות על קייט. - זה לא אמיתי.‬
‫זייפת את זה, נכון?‬
‫זאת לא החתימה שלך?‬
‫- זיוף. - שאושר על ידי נוטריון ציבורי, אדוני.‬
‫אלוהים! שיחדת את הנוטריון?‬
‫האמת היא, אדוני, שאחיך לא גנב את בתך.‬
‫ברגע נדיר של צלילות דעת‬
‫נתת לו אותה, כדי שיגדל אותה ויטפל בה,‬
‫כי אתה לא היית מסוגל.‬
‫לא, זה לא קרה.‬
‫זה קרה?‬
‫אתה לא זוכר הרבה מהתקופה הזאת,‬
‫בייחוד בקשר לטרימדון, נכון?‬
‫אתה שונא את אחיך מפני שהוא אשפז אותך,‬
‫מפני שהוא אימץ את בתך, נכון?‬
‫אלה תרגילים של עורכי דין.‬
‫- הוא הכניס לי בוקס. - הוא לא הכניס לך בוקס.‬
‫- הוא הכניס לי בוקס! - עשית את זה לעצמך.‬
‫- לך תזדיין. - עשית את זה לעצמך.‬
‫- ד"ר זקס... - לך תזדיין.‬
‫זוז ממני. זוז ממני.‬
‫- אתה. קום. - תקראו למאבטחים.‬
‫- לך. עכשיו! - קום!‬
‫- לך! - אל תשב שם‬
‫עם החיוך מדושן העונג על פניך.‬
‫אתה יודע יותר טוב מכל אחד אחר שאני לא משוגע.‬
‫אני כאן.‬
‫זה לא יהיה ארוך.‬
‫יופי. אין לי הרבה זמן.‬
‫היית יסודית‬
‫ואני לא יודע אפילו חצי ממה שעשית.‬
‫- מה עשיתי, בילי? - אני לא יודע.‬
‫אולי זה שוחד כדי להשאיר את המשרד‬
‫או שעשית הסכם גדול יותר עם ג'ורג' זקס.‬
‫אבל עד שהמושבעים יצאו להתדיין,‬
‫יש לך עדיין הזדמנות להיחלץ מזה.‬
‫היית אצל ד"ר מינג היום?‬
‫אני לא מבינה איך כל זה משנה.‬
‫אסבול מכאבים כל חיי.‬
‫לא אחמוק מדבר, בילי.‬
‫אני מבין את הרגשתך.‬
‫לא.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫אני כן מבין, עברתי את זה.‬
‫אם את כועסת, תכעסי עליי.‬
‫אבל אל תלכי בדרך הזאת.‬
‫תצא בעצמך.‬
‫כן. בסדר.‬
‫תקשיבי.‬
‫רוב, צדקת. בילי הוא בחור טוב.‬
‫אז תישאר קרוב אליו. הוא בצד הנכון.‬
‫כל מה שהוא יבקש ממך לעשות תעשה, גם אם זה נראה מטורף.‬
‫ואמרתי לו שאם הוא ימצא מוצא מזה‬
‫הוא עורך דין טוב ממני.‬
‫אני הפכתי את זה לעניין אישי.‬
‫לפעמים זה פועל לטובתך,‬
‫בפעמים אחרות זה הורס את נשמתך.‬
‫רוב, הנשמה שלי הרוסה.‬
‫אבל אני מלא תקווה. אני מלא תקווה לראשונה אחרי כל כך הרבה זמן, רוב.‬
‫אני מקווה שהשמוקים האלה ידממו וייחנקו‬
‫ויחרבנו את אותו הכאב שסבלה ממנו אמנדה המסכנה שלי.‬
‫בני זונות חסרי נשמה!‬
‫רק רגע. אני חושב שמישהו עוקב אחריי.‬
‫הי, תתרחק ממני, חתיכת חרא! תתרחק ממני!‬
‫לא. חרא! לא!‬
‫לא! אל תעשה את זה! אלוהים, לא!‬
‫- הי. - הי.‬
‫אימא כאן.‬
‫- הי. - הי.‬
‫תודה ששכנעת אותה לשלוח לי הודעה.‬
‫חבר היה אמור להביא אותה הביתה.‬
‫- דמיינתי אותם בתעלה... - זה בסדר.‬
‫- סיימת לארוז? - כמעט, כן.‬
‫- כמעט סיימת? - אימא.‬
‫- תפסיקי. - את לא...‬
‫שום דבר שאני עושה לא טוב.‬
‫איך היה היום שלך? איך היה במשפט?‬
‫המשפט היה אסון.‬
‫מה קרה?‬
‫הייתה לי תחושת בטן, שכנעו אותי לא לשמוע לה,‬
‫והתיק שלי נדפק.‬
‫- לא מאוד טוב. - המשפט נגמר?‬
‫- לא. - לא. זה טוב.‬
‫עכשיו יש לך יותר זמן לא לדפוק אותו, נכון?‬
‫כן, אולי. כן.‬
‫- אכלת? - לא.‬
‫יש מסעדה איטלקית בהמשך הרחוב, את בטח מכירה אותה.‬
‫אני רוצה להזמין אותך לארוחת ערב.‬
‫- את לא צריכה. - אני יודעת.‬
‫- אני די רעבה. - לא להאמין.‬
‫זאת דניס.‬
‫הי, אחותי. מה קורה?‬
‫אני חושבת שזה לא מקרה חירום, אבל החתול שלך הקיא פעמיים.‬
‫את רוצה שאשלח לך תמונה?‬
‫לא, בבקשה. אל תשלחי.‬
‫הוא נראה בסדר עכשיו, אבל זה היה מפחיד ודוחה.‬
‫לקחת אותו לווטרינר ליתר ביטחון?‬
‫לא, זה בסדר. אני...‬
‫אני חוזרת בקרוב. זה בסדר.‬
‫טוב. אז איך הייתה הנסיעה שלך?‬
‫טובה. עבדתי הרבה ונהניתי מעט.‬
‫תודה שעדכנת אותי בקיא של החתול.‬
‫- העונג כולו שלי. להתראות. - בסדר. להתראות, מותק.‬
‫למה דניס בשיקגו?‬
‫כי היא עוזרת להאכיל את קוז'אק.‬
‫- אתה רוצה לדעת יותר? - לא, זה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫אז זה האזור שבו טום היה כשהוא השאיר את ההודעה הקולית.‬
‫יש שם מצלמות אבטחה, אז תוכלי לבדוק אם הוא נראה בהן?‬
‫כן, כמובן.‬
‫אולי יש כאן עוד, אולי שם.‬
‫מה?‬
‫אלה הכלבים הנובחים שלי.‬
‫בחיי.‬
‫טוב, אחות.‬
‫בואי נבהיר משהו מיד.‬
‫בסדר? מה נסגר בינינו?‬
‫לא ידעתי שאנחנו סוגרים משהו.‬
‫- זה היה ג'ורג'? - איזה ג'ורג'?‬
‫זה היה פרנק? מי ביקש ממך לעקוב אחריי? ברצינות.‬
‫אני לא יודעת על מה אתה מדבר.‬
‫אז איש לא שילם לך כדי שתעקבי אחריי?‬
‫זה רק צירוף מקרים שאת צצה בכל מקום שאליו אני הולך?‬
‫- זהו זה? - זאת עיר קטנה.‬
‫חוץ מזה, שמת לב שבכל פעם שאתה רואה אותי אני כבר שם?‬
‫אולי אתה עוקב אחריי.‬
‫אני מובילה, לא מובלת.‬
‫סליחה שהרסתי את הקנוניה.‬
‫איך את יכולה להחזיק בגופם אחר כך את בהחלט דופקת הופעה‬
‫הי.‬
‫אני לא יודעת מה אני עושה.‬
‫אני מרגישה אבודה.‬
‫תני לי להעיד.‬
‫אני לא יודעת... כלומר, איך?‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫בואי.‬
‫תרגום כתוביות: רונה ארבל‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬