‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- מבוסס על הספר מאת ד"ר סוס -‬
‫- פה -‬
‫ממזרח לצפו-רביה‬ ‫ודרומית לגובאי‬
‫עיירה בשם גלורפסבורג מופיעה מול עיניי.‬
‫סיפורנו מתחיל פה.‬
‫מי יודע מה מחכה לנו?‬
‫הוא מתחיל בעפיפון, ואז...‬
‫לא יכול להיות!‬
‫זה נינג'ה!‬
‫זה ד"ר סוס, אז לא ציפיתי...‬
‫למה חתכת את החבל?‬
‫מה תעשה עם חתיכת נייר?‬
‫ענית לי על השאלה.‬
‫- גן החיות גלורפסבורג‬ ‫ביתו של הצ'יקירף -‬
‫גלגול!‬
‫הגנב הזה התגנב לגן החיות!‬
‫עקף את המוגליץ',‬
‫את הדובארק‬
‫ואת הלמה-גניות.‬
‫את הקיר הגבוה בקלות הוא עובר,‬
‫אבל הצבים המרביצים הם סיפור אחר!‬
‫אוי, עם הסנפיר הימני!‬
‫- זהירות -‬
‫- הכניסה אסורה! -‬
‫- סכנה -‬
‫בסדר, ששש...‬
‫לאט ובזהירות.‬
‫בזהירות!‬
‫בזהירות, חבר.‬
‫הו, וואו!‬
‫אבל כשהשומר הגיע, מה נגלה מולו?‬
‫הכלוב עוד היה שם, אך האיש והחיה...‬
‫כבר לא.‬
‫זוזו הצידה! ממציא חשוב מנסה לעבור!‬
‫אני כל כך מאחר.‬
‫"מי זה," אתם שואלים, "צועד שם ברחוב?"‬
‫מספיק עם השאלות. הכול יתבהר בקרוב.‬
‫- הפגישה של חייך -‬
‫בדיוק בזמן.‬
‫זה המקום.‬
‫מי שם שלולית...‬
‫היי, אדון! רוצה לתרום לייפים?‬
‫אין לי זמן.‬
‫הם חולים במחלת אפים,‬ ‫אבל אנחנו מחפשים תרופה!‬
‫בבקשה, חתום כאן.‬
‫ייפים ואפים טיפשים! אני מאחר!‬
‫- לא לא ולא -‬
‫סלח לי, אדוני.‬
‫אכפת לך לצלם אותנו?‬
‫לא!‬ ‫-נהדר, תודה.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫זה הכפתור העליון.‬
‫תגידו, "הרסתם את חיי!"‬
‫הרסנו את חייך!‬
‫- קומה רביעית -‬
‫נו, באמת!‬
‫אני גאי,‬
‫ממציא ותיק ומנוסה.‬ ‫באתי לפגישה של חיי.‬
‫יופי לך.‬
‫שב ונקרא לך תוך שבע שעות.‬
‫כל כך הרבה המצאות מדהימות!‬
‫כולן יזכו מסנורז לתשבחות!‬
‫יש אנטי-מטרייה!‬
‫ומכונה לעקירת שורשים!‬
‫והנה מכשיר נחמד שמשתיק קריינים!‬
‫מעניין מה הוא עושה.‬
‫רגע, לא, תפסיקי לסובב את החוגה...‬
‫שלך ינצח בלי בעיה!‬
‫יש! וו-הו!‬
‫אני נוסע למיפוויל!‬
‫אני מקווה שיבחרו בנו!‬
‫נחזיק אצבעות!‬
‫מחזיק אצבעות אוטומטי?‬ ‫אמרו שזה בלתי אפשרי!‬
‫אז מה אתה המצאת?‬
‫זה לא משהו מיוחד.‬
‫לא משהו מיוחד? נשמע מיוחד.‬
‫איזה יופי!‬
‫תראו את זה! סנורז יאהב את זה מאוד!‬
‫משתיק קריינים?‬ ‫הם לא מבינים כלום. זאת אומנות.‬
‫תרומה לייפים?‬ ‫-אהא! חזרתי.‬
‫כן, זה אני.‬
‫בדיוק בזמן כדי לפגוש את הגיבור השני.‬
‫ניסיון נחמד, שלולית. לא תתפסי אותי.‬
‫טוב, למה לא?‬
‫אדוני, תרומה לייפים?‬ ‫-ייפים?‬
‫שמעתי שיש להם אפים. איזו טרגדיה.‬
‫איפה לחתום? אפשר כמה פעמים?‬
‫בוינג! סלטה!‬
‫- סאם -‬
‫- סאם ה. אם -‬
‫זהירות, אני עובר!‬
‫תמונה משפחתית! איזה רגע יקר! תגידו "צ'יז"!‬
‫פרצוף ברווז! קנקן תה! רגל באוויר!‬
‫לכווץ שפתיים! להשתופף! לצרוח!‬
‫תודה, אדוני!‬
‫היי, מה שמך?‬
‫אני סאם.‬
‫סאם ה. אם.‬
‫גאי מ. איי?‬
‫יש פה בחור בשם גאי מ. איי?‬
‫אני היחיד שנשאר כאן.‬
‫את בטוחה שאת לא רוצה‬ ‫להכניס מישהו אחר קודם?‬
‫לא. אתה האדם האחרון בהחלט שהם רוצים לפגוש.‬
‫תפסיק לזעוף, ילד.‬
‫הם סתם חבורה‬ ‫של סופרי-שעועית ומזיזי-עפרונות.‬
‫שעועית אחת.‬
‫שתי שעועיות.‬
‫חברנו גאי הוא קצת חסר-ביטחון.‬
‫כל המצאה שלו נגמרה באסון.‬
‫- הבוסים -‬
‫מרוב כישלונות, הוא נכנס לדיכאון.‬
‫אבל היום הוא ינסה...‬
‫ניסיון אחד אחרון.‬
‫7,462 שעועיות.‬
‫7,463 שעועיות.‬
‫בסדר, חבר. הגיע תורך.‬
‫תדהים אותנו.‬
‫נכון שזה מעצבן לטוס?‬
‫תקועים בכדור פורח עם חבורה של זרים‬
‫שמברברים בלי הרף,‬
‫מציקים לכם, לא עוזבים אתכם בשקט.‬
‫נתונים לחסדם של אחרים‬ ‫בעוד האוטובוס האחרון עוזב,‬
‫ונוסע בלעדיכם!‬ ‫-7,469 שעועיות.‬
‫מה אם יכולתם לנסוע לאן שתרצו,‬
‫מתי שתרצו, לגמרי לבד?‬
‫עכשיו זה אפשרי,‬
‫עם המעיפופן.‬
‫מעניין.‬ ‫-אני נשענת קדימה.‬
‫התעלמתי מהאיש המסכן,‬ ‫אבל עכשיו אני מקשיב!‬
‫בלעדי, שאפתני, בהחלט ברמה של סנורז!‬
‫איזה יופי. בדיוק מה שכל ילד צריך:‬ ‫מלכודת מוות קשורה לגב!‬
‫המכשיר הזה בטיחותי לגמרי,‬
‫כפי שתראו במהלך ההדגמה, כשאני‬
‫לגמרי לא אתפוצץ.‬
‫אהבתי.‬
‫אל תתפוצץ!‬
‫אימא'לה!‬
‫אני לא מתפוצץ!‬
‫מעיפופן.‬
‫אני חושבת שכולנו מסכימים.‬
‫אתה נוסע למיפוויל!‬
‫התכונן לפגוש את סנורז בכבודו ובעצמו!‬
‫נתראה...‬
‫בסנורזיחג!‬
‫גאי הרגיש נפלא! סוף סוף זה קרה!‬
‫הוא המציא מכשיר שעובד כשורה!‬
‫לא השעועית שלי!‬
‫חי נפשי!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫אני לא אגיד "אמרתי לך",‬
‫כי כתבתי את זה.‬
‫- אמרתי לך -‬
‫גאי תהה מה הטעם לנסות להרשים‬
‫כשכל המצאה מתפוצצת לרסיסים.‬
‫- סגור -‬
‫זו מישלי, המבקרת של גאי האומלל,‬
‫שתמיד נראית כאילו הריחה...‬
‫בצל.‬
‫המכשיר הנוראי ההוא עושה לי צמרמורת.‬
‫לא הייתי מרשה לבת שלי להתקרב אליו.‬
‫איבי היא ילדה עדינה.‬
‫אימא לא יודעת,‬ ‫אבל איבי לא כזו עדינה.‬
‫הנה היא מפתה פנדוג‬ ‫עם במבוק ממולא גבינה.‬
‫אימא הייתה כועסת.‬ ‫"חיות זה אסור ופסול!"‬
‫אבל איבי לא מקשיבה, כי...‬
‫חיות מחמד זה קול!‬
‫תפסתי!‬
‫בוא אליי!‬
‫אל תדאגי.‬
‫לא אספר לאימא שלך...‬
‫תודה, גברת מקגריסס.‬
‫...אם תקני לי מכונית!‬
‫מה?‬ ‫-ושתהיה אדומה ומהירה!‬
‫עם להבות בצדדים.‬
‫את יודעת שאני בת עשר, כן?‬
‫היי, איבי, רוצה לרכוב על עשר-אופן?‬
‫אם אני רוצה? בטח.‬
‫האם מותר לי? לא.‬
‫כי אין לי אופניים. אימא לא מרשה.‬
‫היי, אולי תשבי על הכידון שלי?‬
‫אימא שלי תגלה.‬
‫היא בודקת אם הגבות שלי פרועות,‬
‫ואם מצב הרוח שלי‬ ‫מראה סימנים של הנאה או שובבות.‬
‫אוי.‬
‫כן, כדאי שתיסע מכאן.‬
‫השיחה הזאת משובבת מדי.‬
‫אנחנו קוטעים את אופרת הסבון כדי לדווח‬
‫שצ'יקירף נמלט מגן החיות של גלורפסבורג!‬
‫היי!‬
‫מדובר בחיה פראית‬ ‫והיא עלולה להיות מסוכנת מאוד!‬
‫נראה שמצאתי לי חיית מחמד.‬
‫- גן החיות גלורפסבורג‬ ‫(לשעבר) ביתו של הצ'יקירף -‬
‫שלום. יש לנו כמה שאלות על הצ'יקירף.‬
‫כבר סיפרתי לשוטרים כל מה שאני יודע.‬
‫אנחנו לא שוטרים.‬
‫אנחנו החבר'ה הרעים.‬
‫זה כתוב על הכרטיס שלנו. תסתכל.‬
‫גופן יפה, לא?‬ ‫-יש לכם כרטיס ביקור?‬
‫לא!‬
‫אל תפגעו בי! אספר לכם הכול!‬
‫איפה הצ'יקירף?‬
‫דבר מהר, כי החכה הזאת נהיית לי כבדה!‬
‫הוא פשוט נמלט! הוא ברח!‬
‫איזה רמאי!‬
‫בבקשה, מק'ווינקל. אפשר להפיל אותו?‬
‫אם הוא היה רמאי,‬ ‫הכובע שעל ראשו היה בוער.‬
‫אבל הוא סתם משקשק מפחד.‬
‫ספר לי, פחדן, מצאת משהו מוזר בזירת הפשע?‬
‫מוזר? לא.‬
‫רק עפיפון, שנורקל ומוט קפיצה לגובה.‬
‫גלאנץ, שחררי אותו.‬
‫התכוונתי, שחררי אותו לחופשי.‬
‫אופס! טעות שלי.‬
‫טעות שלי.‬
‫מצטערת על זה!‬
‫כמה משימות ביצעתי, גלאנץ?‬
‫שמונה מאות שישים ושתיים!‬ ‫מספר שיא!‬
‫וכמה משימות את ביצעת?‬
‫החלקה על הגג! אחת, אדוני! כולל זאת!‬
‫ואם מותר לי לומר, זה מטמטם!‬
‫החיה לא ברחה.‬ ‫מישהו פרץ וגנב את הצ'יקירף,‬
‫והמישהו הזה מחזיק בחיה. הוא המטרה שלנו.‬
‫אתה רואה אותי? אני מתחרפנת!‬
‫תמיד רציתי מטרה!‬
‫נמצא את המטרה, נמצא את הצ'יקירף‬
‫ונשלח אותו ישירות לאיש הגדול.‬
‫במיפוויל, סנורז היה האיש הגדול מכולם,‬
‫ושיערו היה בעצם רק פלורז מנומנם.‬
‫אמור לי, מר כן, זה מוכן?‬
‫כן, מר סנורז.‬
‫היה לו כל מה שסנורז יכול לרצות,‬
‫כמו מהדק מזהב ואבנים מבריקות.‬
‫תיזהר על האבן שלי!‬
‫היא מצופה זהב!‬
‫כן, מר סנורז.‬
‫אבל יותר מכול הוא אהב את חיות המחמד.‬
‫חיות חמודות שיהיו איתו...‬
‫לעד.‬
‫שלום, קטנטנים שלי!‬
‫ארצה!‬
‫יפה מאוד.‬
‫גם אבא אוהב אתכם.‬
‫רק מקום אחד נשאר על הקיר הגדול‬
‫והוא היה שמור לחיה הנדירה מכול.‬
‫- צ'יקירף -‬
‫לגאי יש המצאות, אבל בית – חסר,‬
‫ועכשיו הוא רק רוצה לנסוע למקום אחר.‬
‫קרוב או רחוק? הוא נוסע לאן?‬
‫זה לא משנה, העיקר שלא כאן.‬
‫האוטובוס של השעה 16:28‬ ‫להעיקר-שלא-כאן ייצא בעוד שלוש שניות.‬
‫שלוש שניות עד...‬ ‫-לא!‬
‫זהו. עברו שלוש שניות.‬ ‫-לא!‬
‫עצרו את האוטובוס! בבקשה!‬
‫עצרו!‬
‫המצאה מטופשת!‬
‫גאי מטופש!‬
‫אני מוותר!‬
‫- מזנון דונה -‬
‫אוטובוס מטופש! עיירה מטופשת! מדרכה מטופשת!‬
‫כובע מטופש.‬
‫ברוך הבא למזנון, אדון!‬
‫בסדר.‬
‫זה התפריט.‬ ‫-תני לי דייסה.‬
‫לשים לך קצת ריבה?‬ ‫-לא.‬
‫דבש מתוק, מותק?‬
‫רק דייסה יבשה, עם כף.‬
‫לא-שמח ספיישל אחד!‬
‫לא-שמח ספיישל, בדרך אלייך!‬
‫- חדשות מיפוויל -‬
‫ומה עכשיו? המצאות? לא תודה.‬
‫אבל גאי היה חייב למצוא עבודה.‬
‫שלום, דונה.‬
‫יופי של תסרוקת בפרווה!‬
‫הו, אתה. היא נראית כמו תמיד.‬
‫וואו, תראו את זה.‬
‫אנחנו אחים למזוודה!‬
‫זה כמו למצוא שני פתיתי שלג זהים.‬
‫זו מזוודה חסרת ייחוד‬ ‫שאפשר למצוא בכל חנות.‬
‫ושנינו קנינו אותה!‬
‫ובנוסף, ששנינו נשב אחד ליד השני? כאילו…‬
‫וואו.‬
‫אני רק אומר, וואו!‬
‫אני סאם.‬
‫סאם ה. אם, ממשפחת ה. אם של גלורפסבורג.‬
‫אולי שמעת עלינו.‬
‫מה שמך, חבר?‬
‫גראמפף!‬
‫שם מקסים. איך כותבים?‬
‫עם ראמפף אחד או שניים?‬
‫אז, סאם, להביא לך את המנה הרגילה?‬
‫אם את מתעקשת.‬
‫ביצים ונקניק ירוקים!‬ ‫-בדרך אלייך!‬
‫איכס!‬
‫אתה לא אוהב ביצים ונקניק ירוקים?‬
‫אני לא אוהב, סאם ה. אם.‬
‫אני לא אוהב ביצים ונקניק ירוקים.‬
‫הבנתי. שאלתי וקיבלתי תשובה.‬
‫אין צורך בהסברים נוספים.‬
‫טעמת את זה פעם?‬
‫לא.‬
‫אז איך אתה בטוח שאתה לא אוהב‬ ‫אם אף פעם לא טעמת?‬
‫גם לא אכלתי גללים של דובארק,‬ ‫אבל אני בטוח שזה לא טעים.‬
‫אבל ביצים ונקניק ירוקים‬ ‫הם הדבר הכי טעים ומזין‬
‫והכי ירקרק בעולם!‬
‫ודרך אגב, פה הם טובים במיוחד.‬
‫זה נהדר, אבל אני לא רוצה.‬ ‫לא פה ולא בשום מקום אחר.‬
‫אגיד לך מה:‬ ‫תביאי שתי מנות, דונה. עליי.‬
‫לא! רק דייסה וכף!‬
‫לא-שמח ספיישל.‬
‫איך שתחליט.‬
‫- משגיח צבע -‬
‫אז במה נכשלת?‬
‫אתה מוכן להניח לי?‬ ‫-האוכל מוכן!‬
‫איזה יופי! זה מגיע!‬
‫התכוננו לנחיתה! ההאנגר פתוח!‬
‫המנה הרגילה, מתוק. בתיאבון.‬ ‫-יש!‬
‫סליחה, אבל אני הזמנתי קודם.‬
‫המנות יוצאות כשהן מוכנות.‬
‫כן, איזה ריח טוב. ריח של ביצה.‬
‫אני מבחין בניחוח ביצתי וירקרק בהחלט.‬
‫איכסה!‬
‫זה כל כך טעים!‬
‫כמו לאכול חתיכות קטנות של אושר.‬
‫כל ביס וביס!‬
‫אושר!‬
‫עוד אושר!‬
‫על מה אתם ממליצים בשביל חגיגה?‬
‫כי…‬
‫אנחנו נוסעים למיפוויל!‬
‫תביא מכה של טעם, ברט!‬ ‫-אין בעיה!‬
‫מצוין!‬ ‫-פנטסטי!‬
‫כל כך ירוק!‬
‫חייב כבר לטעום אותם במיפוויל!‬
‫- כל הממציאים נבחרו חוץ מאחד‬ ‫"לא תגיע למקומות נפלאים" -‬
‫היי, דונה, אני לא רוצה להטריח, אבל…‬
‫תאום המזוודה שלי עדיין מחכה לדייסה.‬
‫עם כף בצד?‬ ‫-אין בעיה, חבוב.‬
‫תודה. את מתוקה.‬
‫תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫בשביל זה יש חברים הכי טובים!‬
‫הרגע הכרנו.‬ ‫-ההזמנה מוכנה!‬
‫לא-שמח ספיישל.‬ ‫-סוף סוף.‬
‫בתיאבון.‬
‫זהירות! זה חם!‬
‫אני בסדר. בסדר?‬
‫היה נעים להכיר, גראמפף!‬
‫קוראים לי גאי.‬
‫איזה שם מוזר.‬
‫המכשיר ללכידת צ'יקירפים מוכן.‬
‫עכשיו נבחן אותו על יצור חי:‬
‫השמרטפית הצפון-מזרחית הנדירה.‬
‫איבי, הגעתי הביתה.‬
‫איבי?‬ ‫-הבת שלך חייבת לי מכונית.‬
‫היא תהיה בצבע אדום.‬
‫בסדר.‬
‫ובכן, תודה, גברת מקגריסס. כן.‬
‫ערב טוב, אימא!‬
‫הנה השעועית הכי חשובה מכולן.‬
‫אני מבחינה בקצת שובבות?‬
‫זה בסדר.‬
‫אז מי מתרגשת לקראת נסיעת העסקים שלנו?‬
‫אני? בהחלט.‬
‫אבל, מצד שני, אני יכולה להישאר פה.‬
‫חשבתי שאת רוצה לראות את מיפוויל.‬
‫את יודעת, העיר הגדולה מפחידה אותי.‬
‫שם כל צעד הוא התגרות בגורל.‬
‫אולי אישאר פה, בגלורפסבורג המשעממת,‬ ‫שבה כלום לא קורה.‬
‫משהו קורה בגלורפסבורג!‬
‫אם צופות בנו ילדות או אימהות מגוננות,‬
‫עדיף שתצאו.‬ ‫-אוי ואבוי!‬
‫לא להיבהל! צ'יקירפים הם מפחידים מאוד.‬
‫יש להם שיניים ענקיות,‬ ‫טפרים חדים, מקור חזק...‬
‫ראיתי את התוכנית הזו.‬
‫ספוילר: זו סתם המצאה ואסור להקשיב להם.‬
‫אם תבהו בהם, הם יגנבו את נשמתכם!‬
‫מה זה היה?‬
‫זה צ'יקירף? נוסו על חייכם!‬
‫הוא מריח את הפחד שלי!‬
‫אוי ואבוי! כאן, בגלורפסבורג?‬
‫במבוק ממולא גבינה?‬
‫היצור הזה הוא לא חיית מחמד.‬
‫הוא סכנה מהלכת על ארבע!‬
‫צ'יקירפים הולכים על שתיים.‬
‫כמובן.‬
‫ובשתי הרגליים האחרות הם מועכים את הטרף.‬
‫את באה איתי למיפוויל, גבירתי הצעירה.‬
‫וכן, העיר הגדולה יכולה להיות מסוכנת.‬
‫ולכן יש לנו את אלה.‬
‫אלה צמידי חברות!‬
‫חברות נפש!‬
‫כיף, נכון?‬
‫כך נוכל להישאר קרובות ובטוחות, כמו חברות.‬
‫- מלון החצר הקדמית‬ ‫מבית סנורז -‬
‫- תיהנה משדרוג חינם! -‬
‫הגיע הזמן להחלטה חשובה.‬
‫אני אוהב להמציא המצאות.‬
‫הוא אמר בקול מלא תקווה.‬
‫אבל אם כל המצאה בסוף עולה באש,‬
‫אולי הגיע הזמן לבהות בצבע מתייבש?‬
‫סע בזהירות, פיליפ!‬
‫אתה אומר שהשאריות בשביל הפנדוג,‬
‫אבל ברור שהן בשבילך.‬
‫אני צודק?‬
‫הו, הפיליפ הזה...‬
‫טוב, הגיע זמן סגירה, סאם.‬
‫אה, נכון.‬
‫נכון. תודה, דונה.‬
‫נהיה מאוחר. כדאי שאלך הביתה.‬
‫מחכים לי שם הרבה מאוד חברים.‬
‫הולכת להיות מסיבה מטורפת.‬
‫אולי טירוף כפליים.‬
‫אתן לך את הכתובת שלי,‬ ‫למקרה שאת והטבחים תרצו לבוא.‬
‫עדיין יש לי אותה.‬
‫מהפעם הקודמת שהזמנת אותנו.‬
‫ומשש הפעמים שקדמו לה.‬
‫כן, כמובן.‬
‫כמובן!‬
‫לילה טוב, דונה.‬
‫לילה טוב, סאם.‬
‫שוטר 17 מזכיר לכל הניידות‬
‫שהצ'יקירף מסוכן מאוד!‬
‫היו זהירים!‬
‫ראית את זה?‬ ‫-כן, הוא ברח לסמטה ההיא.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-לך תבדוק!‬
‫קודם את.‬
‫אתה בא איתי, צ'יקירף.‬
‫אנחנו נוסעים למיפוויל!‬
‫בה-בה-בה מיפוויל!‬
‫אתה עדיין שומע אותנו!‬
‫אלה בסך הכול וילונות!‬
‫בה-בה-בה מיפוויל!‬
‫גאי הרים את המזוודה!‬ ‫המעיפופן עוד יתאושש.‬
‫סליחה, הוא זורק אותה לאש.‬
‫לא!‬
‫תרגום כתוביות: יהונתן ברחנא‬