Chybí mi apka, která by analyzovala mé břicho a poradila mi, co mám jíst.
Jo, ale... pokud by tohle ta aplikace uměla,
tak by v podstatě uměla číst tvé myšlenky.
Jo, asi jo.
A to se ti zdá v pořádku? Co kdyby se ocitla ve špatných rukou?
To by mohl být problém.
Vezmi si armádu nebo průmyslovou špionáž.
- To bys chtěl riskovat? - Jo.
Uvaž to utrpení, které by skončilo. Jako třeba teď.
Chci si něco dát, ale nevím co.
Já mám taky hlad. Jdeme jíst. Dám si cokoli.
Proč tohle lidé říkají? To ničemu nepomůže.
„Dám si cokoli“ znamená „Neumím se rozhodnout.“
Zkouším svět okolo sebe nechat plynout jako vodu.
Vidíš kolem sebe proplouvat lodě, ale co ta plavidla vezou,
to nevím.
- Co takhle tacos? - Jasně.
- Kam bychom na ně měli zajít? - Úplně kamkoli.
No tak, je hodně míst, kde mají tacos. Chci jít na to nejlepší.
- Mrknu na recenze. - Fajn. Budu sedět a nic nedělat.
Nejlepší tacos v New Yorku
Kde je dobré tacos
Vážně to nejlepší
STAV NOUZE! NEDOKÁŽU URČIT, KAM NA TACOS. POMOC!
26 NEJLEPŠÍCH TACOS
Tacos Morelos?
To zní dobře.
Jo!
Jupí.
Tacos!
Můj bože. Tolik skvělých variant.
Čau, chlape.
Co tady nejvíc frčí?
- Já mám nejradši barbacou. - Dobře.
No, tvoje chuť může být odlišná.
Co bys řekl, že je váš bestseler?
Asi kuřecí tacos nebo carnitas. Nevím.
Co z těch dvou mají lidé radši?
Když se na ně zadíváš, kdo je šťastnější,
lidé, co jedí carnitas, nebo co jedí kuřecí?
Nedívám se na lidi, když jedí.
Většinou se věnuji jinému zákazníkovi
nebo poslouchám wrestlingový zápas a dívám se do ulice.
Chápu. Víš co? Dáme si dvakrát carnitas.
Omlouvám se. Tacos už není.
- Ne! - Jo.
- Došly nám tortilly. - Proč tedy vedeme tuto konverzaci?
Protože ses pořád ptal a já ti pořád odpovídal.
Já se jen snažím poslouchat rozhovor se CM Punkem.
Tady má být to nejlepší tacos. Co mám teď dělat?
Jít na druhé nejlepší tacos, jako nějaký debil?
Fajn. Skvělý.
Sakra! Jak jim mohlo dojít tacos?
Jsou tři hodiny. Místo s nejlepším tacos ses snažil najít 45 minut.
Dobře. Chceš mi pomoct najít jiné místo, kde mají otevřeno?
Jo, klidně.
Vydrž, někdo mi píše.
Cassidy.
„Ahoj, Arnolde, přijeď ke mně. Dáme si odpolední rychlovku.“
Ty vole, možná má na mysli sex.
Co? Ty na to jdeš vlítnout místo toho, abys mi pomohl najít dobré tacos?
Promiň, kamaráde, ale Arnold musí do práce.
- Uvidíme se později. - Dobře.
Taxi!
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Díky. - Díky.
Zdravím vás, Deve.
Dobrý den, pane Ryane. Jak se máte?
Arthur Ryan, otec nevěsty.
Zdravím, pane Ryane. Já jsem Rachel.
To je hezké.
Rád vídám etnicky namixované páry.
Moc vám to spolu sluší.
No, děkujeme.
Chodila jste už někdy s někým jiného etnika, Rachel?
Ne.
Byla jsem z toho nervózní.
Chodila jsem s mnoha bělochy. Příliš mnoha bělochy.
Poté jsem se jednou probudila a pomyslela si:
„Rachel, měla bys to zkusit s někým odlišného etnika.“
- A tady jsme. Klape nám to báječně. - Skvělé.
No, obřad každou chvíli začne. Rád jsem vás poznal.
- Já vás také. - Mějte se.
Páni. Myslím si, že je to dobrý člověk,
ale možná by neměl tolik používat slovo „etnikum“.
Jaký je skutečný rasový žebříček tvých bývalých?
Běloch, běloch, běloch,
běloch, poloviční Asiat a pak ty.
Takže ten poloviční Asiat byla tvoje pomyslná brána ke mně?
Asi ano. Kdo ví, kdo přijde jako další.
Já vím. Běloch.
Larry a Andrea sepsali své vlastní sliby,
které by nyní rádi pronesli.
Andreo... pamatuji si, když jsem tě poprvé potkal.
Hned jsem věděl, že jsem do tebe šíleně zamilovaný a že ten cit nikdy nevyprchá.
Co jsme spolu, nezažil jsem pocit strachu, pochyb či lítosti.
Larry...
vstoupil jsi do mého života
a děláš ho svou přítomností krásným.
Jsi jako hranol, který pohlcuje světlo
a mění je v tolik krásných barev.
Pokaždé, když vidím tvou tvář,
cítím nával štěstí a nadšení z toho,
že tohle je člověk, se kterým strávím celý život
a nemůžu se dočkat, že to budu zažívat po zbytek svého života.
Rachel...
já...
nejsem si tímhle 100% jistý.
Jsi vážně ta osoba, se kterou mám navždy zůstat?
Já kurva vůbec nevím.
A jaká je jiná možnost? Rozejít se?
To je taky na hovno.
Miluji tě. Vážně. Miluji tě moc, ale...
ne tolik, jako Larry miluje Andreu.
Sakra.
Sakra. Jako, to vážně existuje?
Žádné pochybnosti, strach, nic? Ale no tak.
Já nevím. Tipuju...
že vzít si tě je momentálně sázka na jistotu.
Promiň. Jen přemýšlím, kudy jinudy se můj život mohl ubírat.
Deve,
jsi skvělý chlap.
Opravdu jsi.
Ale máš pravdu.
To spolu máme být napořád?
No já nevím.
Vadí mi to, protože mi to přijde nalajnované.
Už nebudou žádná překvapení.
Vezmeme se, budeme mít děti,
zestárneme a pak umřeme.
V podstatě jsem investovala
dva roky svých nejlepších let do našeho vztahu,
takže bych do toho měla jít.
Lehká matematika.
Takže... pojďme na to.
Rychle.
Bereš si, Deve, Rachel za svou partnerku
do této dost možná zastaralé instituce,
abyste měli „normální“ život?
Jsi připravený vzdát se
hledání ideální spřízněné duše
a dát to dohromady s Rachel, aby ses v životě mohl posunout?
Ano.
A ty Rachel, slibuješ,
že vstoupíš do šíleného a věčného svazku s tímto mužem,
se kterým pouze chodíš, v životní fázi,
ve které se lidé už normálně berou?
Ano.
Tímto vás prohlašuji za pár, který si za tři roky
možná uvědomí,
že udělal nešťastnou chybu.
Ty si nejsi jistý svým vztahem s Rachel?
Myslel jsem, že spolu žijete.
Všechno dobře klapalo. Kde je problém?
Já nevím. Je to hrozně intenzivní, víš?
Když s někým v tomto věku randíš, asi s ním zůstaneš navždy.
Je to velké a těžké rozhodnutí.
Ty jsi tak nerozhodný.
Když jsi byl dítě, říkával jsi: „Tati, můžu hrát fotbal?
Můžu hrát tenis? Můžu hrát basketbal?“
Já jsem naopak rozhodný.
Hraju golf. Vybral jsem si tvou matku.
Hned jsme se vzali, nevznikl žádný problém.
To je něco jiného. Byl to domluvený sňatek.
Kolik jsi měl žen, než ses rozhodl pro mámu?
- Dvě. - Dvě? Tak málo?
- Co bylo špatně s tou první? - Bylo trochu moc vysoká.
Pokaždé, když si stoupla, jsem si říkal: „Ale ne.“
Musíš se naučit dělat rozhodnutí, synu.
Jsi jako žena, která sedí před fíkovníkem,
a zírá na větve tak dlouho, než ten strom zemře.
Jaká žena? Jaký strom?
Sylvia Plathová, Pod skleněným zvonem.
Vůbec nečteš. Pořád jen koukáš na YouTube.
Jen hraješ, klik, klik, klik...
Dobře.
Podívej, jsi mladý muž. Svůj život můžeš zasvětit lecčemu:
kariéře, přítelkyni, cestování.
Můžeš i založit rodinu.
Ale musíš se rozhodnout
a něco pro to udělat.
Pokud tak neučiníš, pak neděláš nic
a strom umře.
Běž do knihkupectví a kup si tu knihu.
A až tam budeš, koupíš mi všechny díly Harryho Pottera?
Není na Harryho Pottera trochu pozdě?
Prý je to dobré.
Fajn.
A sakra. Musím jet do nemocnice.
Někdo si do krku zabodl kost z kuřete.
Fajn. Přeju hodně štěstí. Uvidíme se na premiéře.
NAKAŽENÍ
Takže, povězte mi o své roli.
Doktor Vincent je srdcem celého filmu.
Interpretuje to, co si divák myslí.
Je to takový řecký chór, v mém případě spíš indický chór.
Moc díky. Užijte si film.
- S tím indickým chórem jsi to zabil. - Bum.
Jak je, playboyi?
Kámo, tohle je neuvěřitelný.
Vrazil jsem do Morrise Chestnuta. Řekl, ať vypadnu.
- Bylo to skvělé. - Kamaráde!
Gratuluju, chlape. Jsem na tebe velmi hrdý.
Přinesl jsem ti malý dárek na oslavu tvého velkého dne.
- Vydání Us Weekly? - Jo, teď jsi hollywoodská hvězda.
Měl bys vědět, co o tobě lidé říkají.
Co, já tam jsem?
Ne, ale je tam skvělý článek o deseti nejošklivějších lýtkách v Hollywoodu.
- Budeš si pak více vážit těch svých. - Díky, kámo.
Na film s nevěrohodnými postavami
a s bezduchým scénářem je to tady až moc noblesní.
Sundej si masku filmové kritičky a nandej si masku kámošky.
Dobře, udělám kvůli tobě výjimku.
A sakra. Je tady popcorn zdarma.
Vážně? Tvůj kámoš má první roli v celovečeráku
a ty jásáš, že ušetříš za popcorn?
Jásám kvůli popcornu i tobě.
Já také. Pojďme si ho dát.
Tohle bude úžasné.
Lidi, počkejte chvilku. Udělalo se mi zle.
Myslím, že právě propuklo nakažení!
Pojďme na to, kotě!
Jdeme!
Co to jako bylo? Úplně mě z toho vystřihli.
Fakt na hovno. Měli ti to říct před premiérou.
Proč jsi tedy dělal rozhovor s Billym Bushem?
Kapitáne, co to bylo? Nespletli jsme si film? Kde jsi byl?
Vystřihli mě, kamaráde.
Čas na objetí.
Přimáčkni se, Arnoldovi tím neublížíš.
Vem to z té lepší stránky. Aspoň ti dobře zaplatili.
Ani ne. Dělal jsem to, abych se zviditelnil.
Přispěje to ke zkvalitnění tvojí video vizitky, což je dobré.
Ne. Nemám k těm záběrům přístup. Ani nevím, jak se k nim dostat.
Ale víš co? Aspoň to bude v tvém profilu na IMDb, takže...
Nemyslím si, protože jsem se v tom filmu neobjevil.
Dobře, oficiálně tě přestávám konejšit, vole.
Je mi líto, kámo.
Kde je máma?
Udělalo se jí zle. Ten film se jmenuje Nakažení.
Doopravdy se jí udělalo zle a šla domů.
Stejně o nic nepřišla. Z toho filmu mě vystřihli.
To nevadí.
Vždycky můžeš natočit další reklamu pro Go-Gurt.
Ta byla dobrá.
Jo, ale to bylo asi před pěti lety.
Pokud je herectví tvá vášeň, tak se na něj soustřeď.
- „Vášeň“ je možná až moc silné slovo. - Tak proč se nestaneš právníkem?
Cože? Ne, nechci být právníkem.
A co chceš tedy dělat?
Já nevím.
Volají z pohotovosti.
Zdravím, Johne. Co se děje?
To si děláš srandu.
Okurka? Kde?
V zadku? Bože můj.
Hned jsem tam.
Co se děje?
Někdo má v zadku zastrčenou okurku.
Musím tam jet a vyndat mu ji. Ahoj.
Chceš dalšího panáka?
Ne. Bylo by mi zítra zle.
A sakra. Tamhle je Todd, režisér filmu.
Už jsi s ním mluvil?
Ne. Možná podstoupím nepříjemný rozhovor
a zjistím, co se stalo.
Jo. Měl by v sobě najít slušnost a říct ti, proč tě vyškrtl.
Čau, chlape.
Čau. Jak to jde?
Doktor Vincent se do filmu nevešel, co?
Jo, promiň, kamaráde. Byl jsi skvělý, ale museli jsem to prostříhat.
Dost na prd, protože jsem na premiéru pozval přátele a rodinu.
Nemohls to říct dřív?
Mohl, ale neřekl.
To je všechno, co k tomu řeknete? Chováte se jako blb.
- V pohodě. - Proč jste ho vystřihl?
Hele, klídek. Takové věci se stávají běžně.
Dev není první herec, který byl vystřižen z filmu.
Jsem vlastně ráda, že jste to udělal,
protože ten film byl odpad.
- No tak. - Hele! Mimochodem,
stál za úplný hovno.
Klídek.
- Stálo to za vyližprdel. - Sakra.
Jste okouzlující. Těšilo mě.
Užijte si pití zdarma, což myslím, že už se stalo.
Jdu se obejmout s Dulém Hillem,
protože je milý, ne jako vy dva.
- Co to sakra? - Co?
Nemůžu uvěřit, žes to uvařil ty.
Vidíš? Já věděla, že jsi dobrý kuchař.
Hele.
Co je?
Nic.
Vážně? Jsi si jistý?
Jako bys byl duchem někde jinde. Prostě...
Jak chceš, abych jedl těstoviny? Takhle?
Ne, jenom... Chtěla jsem, aby ses zapojil
a poslouchal mě, když s tebou mluvím.
Možná se jen zotavuju
z hrozných zážitků dnešního večera.
Vzpomínáš?
Jdu na premiéru filmu, na kterém jsem tvrdě makal, a nakonec v něm nejsem.
A pak se rozhodneš v opilosti nadávat režisérovi.
Dobře, omlouvám se.
Myslela jsem to dobře.
Mrzí mě, že tě vystřihli.
To je v pohodě.
Ale už nějakou dobu předtím jsi byl zamlklý.
Je všechno v pořádku?
Fajn. Jestli to chceš rozebírat, tak jo.
Budu k tobě upřímný,
ale slib mi, že se nenaštveš a v klidu si promluvíme.
Slibuju. Prosím, buď ke mně upřímný.
Na svatbě Larryho a Andrey jsem se docela vyděsil.
Jenom slyšet ty předmanželské sliby a...
přemýšlet o svatbě a všech věcech okolo, to bylo...
Vyděsilo mě to.
Proč?
Já nevím. Mám dojem, že když je ti kolem dvaceti,
tak tvoje životní cesta
není moc vyšlapaná. A nevíš, kam vlastně povede.
Jsou na ní nečekané odbočky a překvapení.
A jak stárneš,
cesta se stává stále jasnější a ty už víš, kam se budeš ubírat.
Ubývá na ní překvapení a vzrušení
a vidíš, co je před tebou.
Takže, co se mi snažíš říct? Že náš vztah není dost vzrušující?
Ne. Jen říkám,
že je to v tomhle věku intenzivní.
Cokoli v životě děláš, s kýmkoli jsi,
může to tak zůstat nadosmrti.
A to znamená velký tlak.
Dobře, chápu to.
Takže říkáš, že si nejsi jistý, že se mnou chceš být?
- Ne, to neříkám. - Zní to tak.
Nejsi si jistý, že se mnou chceš být, a nelíbí se ti cesta
a už v tom nechceš pokračovat nebo tak něco.
Ne. Ale i kdybych si nebyl jistý, dělá to ze mě špatného člověka?
Ty si snad seš ve všem 100% jistá?
Nemáš pochybnosti či strach?
Ne, nejsem si 100% jistá.
Tak na kolik?
Proč to prostě nesepíšeme?
Bude to zajímavý experiment.
Vážně? Chceš, abych to sepsala?
Na kolik odhaduji, že spolu zůstaneme?
To není dobrý nápad. Proč se o tom prostě nepobavíme?
Protože jsem se o to pokusil, ale ty ses na mě naštvala.
Dobře, fajn, pojďme to sepsat.
Osmdesát.
Sedmdesát.
- Co? 70 je vysoké číslo. - Ne tak vysoké jako moje.
Jsem ráda, cos napsal, ale 70 je stejně tak vysoké.
Ne. Když má film na IMDb 70 %,
dá se říct, že má smíšené recenze, a určitě bych na něj nešel.
Tedy říkáš, že být náš vztah film, do kina bys na něj nešla.
Já nechtěla psát příliš vysoké číslo, kdybys napsal nízké.
Záleží na tom vůbec?
Neměli bychom oba napsat 100 % a vůbec nad tím nepřemýšlet?
Larry a Andrea maj 100 %. To je fakt.
A když my napíšeme posraných 70 % a 80 %, tak proč tohle vůbec děláme?
Zdá se, že to máš dobře spočítané.
Myslím, že nějakou dobu zůstanu u Melindy.
Počkej. To jako odcházíš? Odcházíš z bytu?
Jo, protože jsem si na 100 % jistá, že s tebou teď nechci být.
Pane bože, to zní hrozně.
Proč jsi to udělal?
Ani nevím. V tu chvíli mi to přišlo jako dobrý nápad.
Psychicky jsem se připravil.
Udělám to stejně, až budu dávat kopačky.
Každopádně se Rachel dost rychle naštvala.
Takže jste se vážně rozešli?
Nevím to jistě. Zůstalo to nevyřešené.
Na pár dní se nastěhovala ke kamarádce.
To, o co ses pokoušel, v podstatě nebylo špatné.
Už ti není 22. Pokud jsi ve vztahu, jsi v něm rovnýma nohama.
To není sranda. Možná je dobře, že jsi to nadnesl už teď.
Možná. Snad bude stačit pár dní a všechno to spolu vyřešíme.
Když zavřeš oči, vidíš Deva a Rachel
v útulném domě, s malými dětmi běhajícími okolo,
nebo vidíš Deva na tahu v centru, obklopeného jinými holkami?
Vidím jenom tmu.
Bože. Konec světa.
POD SKLENĚNÝM ZVONEM
„Viděla jsem, jak se přede mnou větví můj život
jako zelený fíkovník v tom příběhu.
Od špičky každé větve rostl šťavnatý, fialový fík,
jenž představoval krásnou a lákavou budoucnost.
Jeden fík byl manžel
ve šťastném domově a s dětmi,
další fík byla slavná básnířka,
další fík pak uznávaná profesorka,
další fík byla Evropa,
Afrika a Jižní Amerika,
další fík byl Konstantin, Sókratés a Attila
a několik dalších milovníků,
s bizarními jmény a podivnými profesemi.
A nad všemi těmi fíky
bylo mnoho dalších fíků, které jsem neuměla rozpoznat.
Viděla jsem sama sebe, jak sedím před fíkovníkem
a umírám hlady jen proto, že se nemůžu rozhodnout,
který z těch fíků si vyberu.
Chtěla jsem úplně každý...
ale vybrat si jeden znamenalo přijít o ty ostatní.
A jak jsem tam seděla a nemohla se rozhodnout,
fíky se začaly vraštit a černaly.
Jeden po druhém
začaly padat k mým nohám.“
- Ahoj. - Ahoj, jak se máš?
Mohli bychom se sejít a promluvit si?
Ano, to bychom měli.
Ahoj.
Máš červené vlasy.
Deve, stěhuji se do Tokia.
Cože?
Co tě k tomu vede?
Říkala jsem si, že jde všechno skvěle,
ale pak jsem si vzpomněla na tvoje slova
o tom, jak jdeme po cestě,
a měl jsi v tom pravdu.
Pak jsem si vybavila ségru, která vždy chtěla žít v Paříži
a teď už se jí to nikdy nesplní,
a pokud to neudělám teď, tak už asi nikdy.
Promyslela sis to pořádně? Čím se tam budeš živit?
Neumíš přece japonsky.
Nevím. Něco vymyslím.
Hele, miluju tě, ale chci to udělat.
Je to pro mě důležité. Nechci si jednou říkat:
„Jaké by to bylo odejít tehdy do Japonska?“
Vždycky jsem hrála na jistotu,
ale s tím je konec.
Období v našem životě, kdy můžeme dělat blbosti, je fuč
a já se nechci jednoho dne probudit
a zjistit, že ty dveře jsou už zavřené.
Mrzí mě to.
Opravdu.
Neuvěřitelné, že nás oba z toho filmu úplně vystřihli.
Jo. To se mi stalo u filmu The Cookout 3.
Vystřihli celou scénu s mojí bitkou s Marquisem na soutěži v pojídání koláčů.
Tak jak se daří?
No...
aby toho nebylo málo, tak mě opustila přítelkyně.
- Stěhuje se do Japonska. - Páni.
Odjela od tebe tak daleko, jak to jen šlo.
Jo.
To... naštve.
Navrhl jsem, abychom si na papír napsali, na kolik procent si myslíme,
že bychom měli zůstat spolu.
Nedopadlo to dobře.
Ne. To je hodně blbý nápad. Proč jsi to udělal?
- Nevím. - To je vážně hodně nerozvážné.
Velmi hloupé.
Kolik napsala?
- Sedmdesát procent. - Sedmdesát není zlé.
Sedmdesát není dobré.
To je tři mínus. Dost blbý.
Dvacet nebo třicet je bída.
70 ale ujde.
Je to, jako kdybys prošel.
Ale neměl bys mít 100?
Šel jsem na svatbu jednoho svého kámoše,
říkali si manželské sliby a bylo to super.
A já vím, že manželské sliby jsou hrozně moc romantické,
ale stejně... přišlo mi, že mají 100.
Fajn příběh, ale nikdo není na 100.
Jsem ve skvělém manželství, ale občas jsem na 90.
Občas i na 20 nebo 30.
Je to nahoru a dolů. Není to pořád to samé číslo.
Bože můj.
Nejsi ten chlap z reklamy na Mucinex?
- Jo, to jsem já. - No do háje!
Ty jsi hrál tu příšerku.
„Ale ne, Mucinex ne!“
To je úžasný, kámo.
- Jsem tu s kámošem, takže... - Jo, super.
Tak jo, dobře.
Vyfotil si mě a ani se nezeptal.
To se nedělá.
Vážně mě mrzí to s tvou přítelkyní.
- Je to tvrdý. Nevím, co mám dělat. - Dlouhodobý vztahy jsou složitý.
Neočekávej, že hned od začátku zažehneš velký oheň.
Nemůžeš začít s velkými poleny.
Musíš začít s dřevem na podpal, roštím, však víš.
Nejdřív začneš s tím, až poté přiložíš velká polena
a můžeš zažehnout velký oheň,
což vyjadřuje dobrý vztah...
že?
Ale buď opatrný.
Občas je dřevo na podpal těžké najít,
však víš, dobré dřevo,
takže... neber to jako samozřejmost.
DOKONČIT REZERVACI
REZERVUJI LET
DEVE, MŮŽETE LETĚT
- Přikrývku, pane? - Děkuji.
Byl už jste někdy v Itálii?
Ne. To je poprvé.
A co vás tam přivádí?
Těstoviny?
Mám je moc rád a také je rád vyrábím,
takže jsem se před pár dny rozhodl, že si sbalím kufry
a přestěhuju se do Itálie. Udělám si tam kurz.
Páni. Na jak dlouho se stěhujete?
To nevím.
Velké rozhodnutí.
Prostě jste se jen tak rozhodl?
Prostě jen tak.
Seriál je věnován památce našeho drahého přítele
Překlad titulků: David Tomeš