Потрібен додаток: аналізує живіт і пише, що тобі з'їсти.
Так, але... якщо додаток так може,
виходить, він читає думки.
Мабуть, так.
Думаєш, це правильно? А якщо він потрапить не в ті руки?
Це може бути повна срака. Подумай лишень: військові,
промислове шпигунство.
Готовий ризикнути?
Так.
Уяви: зникне купа проблем. От як зараз.
Хочу поїсти, а не знаю що.
Чуваче, я теж голодний. Йдемо. Я згоден на все.
Чому всі так кажуть? Це ж не допомагає.
«Я згоден на все» означає «я й сам не знаю».
Зараз я намагаюся жити по-новому - як вода.
Які кораблі мною пливуть і що вони везуть...
я не знаю.
-Може, поїмо тако? -Добре.
Куди зайдемо?
Та будь-куди.
Думай. Тако продають на кожному розі, нам треба найкращі.
Я знайду щось.
Добре. А я поки посиджу.
НАЙКРАЩІ ТАКО В НЬЮ-ЙОРКУ
ДЕ НАЙСМАЧНІШІ ТАКО?
«ЛОС ТАКОС №1»
КРАЩИХ ЩЕ НЕ ЇВ НІДЕ.
«ТАКОС МОРЕЛОС».
ТЕРМІНОВО! Не можу вибрати, де їсти тако! РЯТУЙТЕ!
26 СУПЕР-ТАКО НЬЮ-ЙОРКА
«Такос Морелос?»
Я згоден.
Так!
Чудово.
Тако!
Боже, який великий вибір.
Привіт.
Що б ти порадив замовити?
-Мої улюблені - барбакоа. -Добре.
Можливо, у нас різні смаки.
Які тако найпопулярніші?
Мабуть, з курятиною або карнітас. Не знаю.
Які з цих двох
більше беруть?
Коли бачиш, як їдять, хто задоволеніший:
хто взяв карнітас чи хто взяв з куркою?
Я не роздивляюся, як люди їдять тако.
Зазвичай я обслуговую наступного покупця
або слухаю подкаст про реслінг і дивлюся на вулицю.
Ясно.
Знаєш що, дай нам два карнітаси.
Вибач, тако закінчилися.
-Ні! -Так.
Вже півгодини нема тортильї.
Чого ж ми базікаємо?
Тому що ти розпитуєш, а я тобі відповідаю.
Я взагалі хочу послухати інтерв'ю з Сі Ем Панком.
Це ж найкращі тако в місті. Що тепер робити?
Їсти другі тако у списку, як лузер?
Супер. Клас.
Чорт! Як тако могли закінчитися?
Третя година, а ти 45 хвилин вибирав найкращі тако.
Гаразд.
Допоможеш пошукати, де ще відчинено?
Так, можна.
Хвилинку. Мені пишуть.
Кессіді.
«Привіт, Арнольде. Іди до мене.
Пропоную розважитися». Чуваче, здається, вона натякає на секс.
Що?
Для тебе секс важливіший за спільні пошуки тако?
Вибач, друже, але в Арні важливі справи.
-Ще побачимося. -Добре.
Таксі!
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
-Дякую. -Дякую.
-Привіт, Деве. -Здрастуйте, містере Раян. Як життя?
Артур Раян, батько нареченого.
Здрастуйте, я Рейчел.
Прекрасно.
Люблю, коли різні раси разом.
Ви така гарна пара.
Дякую.
Рейчел, ти раніше зустрічалася з кимось іншої раси?
Ні.
Спочатку я хвилювалася.
До цього зустрічалася з білими. З купою білих.
А потім якось прокинулася і подумала:
«Рейчел, ти мусиш спробувати чоловіка іншої раси».
-І от ми разом. Усе чудово. -Прекрасно.
Зараз уже почнеться церемонія. Приємно було познайомитися.
-І мені приємно. -На все добре.
Ого. Тобто...
він не хотів образити, але... не варто так часто повторювати «раса».
Яке в тебе расове співвідношення колишніх?
Білий, білий,
білий, білий, напівазіат, потім ти.
Напівазіат - такий перехідничок до мене?
Мабуть. Страшно подумати, хто далі.
Я знаю. Білий.
Ларрі і Андреа самі написали обітниці,
які хочуть зараз дати.
Андреа...
Пам'ятаю, як побачив тебе вперше.
Зразу знав, що кохаю...
і що це кохання - навіки.
Відтоді я не вагався, не боявся і ні про що не шкодував.
Ларрі...
ти здатен вбирати в себе все життя навколо і,
пропускаючи крізь себе, робити його чудовим.
Ти, ніби призма, вбираєш промінь світла
і розкладаєш його на прекрасні кольори.
Коли дивлюся на твоє обличчя,
я відчуваю хвилю щастя і радості
від того, що з цим чоловіком проживу все життя.
Я вже тішуся тим, що це відчуття
буде зі мною завжди.
Рейчел...
я...
на всі сто не впевнений.
Ти та, з ким я проживу життя?
А біс його зна.
А що лишається? Розійтися?
Це теж паскудно.
Я тебе кохаю, чесно. Я тебе дуже кохаю, але...
не так, як Ларрі кохає Андреа.
Бляха!
Бляха-муха! Так справді буває?
Без сумнівів, без страху, без нічого? Та ну.
Не знаю. Мабуть...
одружитися - таки... вигідніший варіант.
Вибач. Замислився, як могло скластися життя.
Деве...
ти класний хлопець.
Серйозно.
Але твоя правда.
Хіба нам треба бути разом до смерті?
Не знаю.
Жах у тім, що все нібито вже вирішено.
Далі ніяких несподіванок.
Весілля, діти,
потім постаріємо і помремо.
Тобто я вже
вклала в тебе
два найкращі роки свого життя,
тож мушу вкладати й інші.
Проста математика.
Тож... Зробімо це.
Швидко.
Деве, чи береш ти Рейчел за супутницю
у цьому, можливо, застарілому форматі стосунків,
щоб у вас було життя, «як у всіх»?
Ти готовий відмовитися
від пошуку своєї ідеальної пари
і спробувати влаштувати життя з Рейчел,
щоб лишити це все позаду?
Готовий.
А ти, Рейчел, присягаєшся
поєднатися в шаленому вічному союзі з цим чоловіком,
з яким, так склалося, ти зустрічаєшся саме тоді, коли
люди зазвичай укладають шлюби?
Присягаюся.
Оголошую вас двома людьми,
які приблизно через три роки можуть усвідомити,
що скоїли велику помилку.
Ти вже не впевнений щодо Рейчел?
Я думав, ви разом живете.
У вас усе так добре. У чому проблема?
Не знаю. Усе дуже серйозно, розумієш?
З ким у цьому віці зустрічаєшся, з тим можеш і залишитися.
Це серйозне рішення.
Чорт з тобою.
Ти такий нерішучий.
У дитинстві ти мені казав: «Тату, можна я гратиму в футбол?
А можна в теніс? А можна в баскетбол?»
От я дуже рішучий.
Граю в гольф і вибрав твою маму.
Ми з нею одружилися зразу,
без вагань.
Це зовсім інше. У вас шлюб за угодою.
Зі скількома жінками ти був перед мамою?
-З двома. -З двома? І все?
Чим погана перша?
Була трішки зависока.
Вона встала зі стільця, і я подумав: «Ой, ні».
Тобі слід навчитися приймати рішення.
Ти наче та жінка, яка сиділа під смоквою
і не могла вибрати гілку, поки дерево не засохло.
Яка жінка? Яка смоква?
Сільвія Плат, «Під скляним ковпаком».
Ти зовсім не читаєш, тільки дивишся свій YouTube.
І граєш...
-Добре. -Послухай, ти молодий чоловік.
У тебе в житті маса шляхів:
кар'єра,
дівчина, подорожі.
Можеш навіть завести сім'ю.
Але ти маєш прийняти рішення
і почати чимось займатися.
Якщо не вирішувати і просто чекати,
тоді дерево засохне.
Піди у книгарню і купи собі цю книгу.
Заразом купиш мені там «Гаррі Поттера»?
А тобі не пізно читати Гаррі Поттера?
Кажуть, цікаво.
Гаразд.
Чорт. Треба їхати в лікарню. У когось у горлі застрягла куряча кістка.
Добре. Успіхів тобі. Побачимося на прем'єрі.
Розкажіть про свого героя.
Доктор Вінсент - це душа всього фільму.
Справді.
Говорить те, що думає глядач.
Він як давньогрецький хор. Але тут радше давньоіндійський.
Дякую. Приємного перегляду.
-Жарт про хор - просто супер. -Бум.
Як справи, зірко?
Чуваче, це щось.
Мені Морріс Честнат крикнув «Здрисни звідси!»
Класно.
Друзяко!
Вітаю тебе.
Я так тобою пишаюся.
А це подарунок, щоб прикрасити цей важливий день.
Журнал пліток про зірок?
Ти тепер зірка Голлівуду.
Знай, що про тебе кажуть.
Що, вже написали?
Ні, але є прекрасна стаття про тих, у кого найбридкіші литки.
Почитаєш і не комплексуватимеш.
Дякую, друже.
Яка помпезна офіційна прем'єра,
хоча у фільмі шаблонні персонажі і нема сюжету.
Припини бути кінокритиком. Побудь сьогодні подругою.
Добре, сьогодні для тебе зроблю виняток.
Чорт. Там шаровий попкорн.
Брайане, серйозно? У твого друга перша роль,
а ти радієш попкорну, що коштує 4$?
Я радію всьому.
Я теж. Ходімо по попкорн.
Класно буде.
Люди, хвилинку. Щось мені недобре.
Здається, у мене зараження!
Ходімо, народ!
Уперед!
Якого біса? Мене всього вирізали?
От лайно. Могли хоча б попередити перед прем'єрою.
Навіщо ж їм інтерв'ю з Біллі Бушем?
Що таке? Ми не на той фільм прийшли? Тебе не було.
Мене вирізали.
Обіймімося.
Обіймай міцніше, Арнольду не боляче.
А з іншого боку,
зате тобі добре заплатили.
Не дуже. Я знімався, щоб десь засвітитися.
Зате тепер гарне портфоліо, тож усе гаразд.
Ні, доступу до матеріалу нема. Я не знаю, де його взяти.
Зате інформація буде на сторінці IMDb, тож...
Думаю, не буде, мене ж у фільмі нема.
Усе, я не знаю, як ще тебе підбадьорити.
Вибач.
-А де мама? -Їй зле.
Фільм називається «Зараження». Вона чимось заразилася і пішла додому.
Нічого не пропустила. Мене з фільму вирізали.
Це нічого.
Ти ще зможеш зніматися в рекламі «Go-Gurt». Виходить добре.
Це було п'ять років тому.
Якщо грати - справа всього життя, зосередься.
«Справа всього життя» - надто гучно.
Може, тоді станеш юристом?
Що? Ні, не буду я юристом.
То ким ти хочеш бути?
Не знаю.
Відділ швидкої допомоги.
Привіт, Джоне. Що там?
Серйозно?
Огірок? Куди?
У дупу? Ого.
Зараз приїду.
Що сталося?
У когось у дупі застряг огірок.
Поїду його діставати.
Бувай.
Хочеш випити ще?
Ні, завтра мені буде паскудно.
Чорт. Он режисер Тодд.
Ти з ним говорив?
Ні. Мабуть, піду розпочну незручну розмову.
Дізнаюся, в чому річ.
Так. Він мусить сказати тобі, чому тебе вирізав.
Привіт.
Привіт. Як справи?
Отже, доктор Вінсент монтаж не пережив?
Так. Вибач, друже. Ти зіграв круто, але щось треба було прибрати.
Неприємна ситуація. Я запросив друзів, рідних.
Ти не міг попередити?
Міг, але не попередив.
І це все, що ти можеш відповісти? Ти поводишся, як мудак.
-Та ну... -Чому ти його вирізав?
Заспокойтеся. З фільмів постійно когось вирізають.
Дев не перший, кого прибрали з фільму.
Узагалі-то, я навіть рада, що вирізали, бо твій фільм - просто лайно.
-Припини. -Ні! Я вважаю, що це
гівно на паличці, а не фільм.
Заспокойся.
Купа гівна.
-Чорт. -Ви чарівні. Радий поговорити.
Можете піти випити, хоча ви, здається, вже встигли.
Піду обійму Дюле Гілла,
бо він доброзичливий, а не як ви.
-Якого біса? -Що?
І це ти приготував сам?
Я знала, що ти класний кухар.
Гей.
Що таке?
Нічого.
Точно? Упевнений?
Здається, що ти зараз не тут, а десь...
А як я маю їсти спагеті? Ось так?
Ні, просто... Хочеться, щоб ти слухав, коли я щось розповідаю.
Може, я ще не відійшов від цього жахливого, ганебного вечора.
Пам'ятаєш такий?
Я пішов на прем'єру фільму, де довго знімався,
а мене звідти вирізали.
А ти надумала влаштувати п'яну сварку з режисером.
Годі, вибач.
Я ж з добрими намірами.
Шкода, що тебе вирізали.
Нічого.
Але й без цього ти останнім часом мовчазний.
Щось сталося?
Гаразд...
якщо хочеш про це,
будь ласка. Я скажу все чесно, тільки
пообіцяй не злитися. Просто поговоримо.
Обіцяю. Прошу, скажи чесно.
На весіллі Ларрі і Андреа я серйозно злякався.
Я почув їхні обітниці...
і замислився про шлюб і все таке, і...
мене це лякає.
Чому?
Не знаю. Здається, коли ти молодий, коли тобі 20...
життєвого шляху попереду...
ще не видно. Ще не знаєш, куди він веде.
Попереду несподівані повороти, сюрпризи.
А потім стаєш старшим...
і шлях попереду видно краще. Ти вже знаєш, куди йдеш.
Дедалі менше сюрпризів і цікавого. Добре видно, що попереду.
На що ти натякаєш? Наші стосунки недостатньо цікаві?
Ні, це я до того...
що наш вік найвідповідальніший.
Яка робота, який супутник життя -
можливо, це вже назавжди.
Це величезна відповідальність.
Добре, я розумію.
Тобто ти не певен, що хочеш лишитися зі мною?
Ні, я не про це.
А схоже, що саме про це.
Не певен, чи хочеш зі мною жити, чи подобається тобі твій шлях.
І тобі це все набридло, еге ж?
Ні. Але навіть якби не був упевнений, хіба через це я погана людина?
А ти в усьому на всі сто впевнена?
Не сумніваєшся, не боїшся?
Ні, я не впевнена на сто відсотків.
А на скільки відсотків?
А напишімо на папірці.
Вийде цікавий експеримент.
Серйозно? Хочеш написати?
Відсоток, на який я в нас упевнена?
Жахлива ідея. Краще поговорімо.
Ні, я намагався поговорити, але ти почала сердитися.
Добре, напишімо.
Вісімдесят.
Сімдесят.
Що? Сімдесят - це багато.
Менше, ніж 80, ніж у мене.
Мені приємно, що в тебе 80, але 70 - теж багато.
Ні. Якщо на Rotten Tomatoes фільм має 70%,
вважається, що відгуки різні, і я на такий фільм не піду.
Якщо наші стосунки - це фільм, ти б на нього не пішла.
Я боялася не написати багато, якщо в тебе буде мало.
Яка різниця? Треба, щоб ми відразу написали сто, без роздумів.
У Ларрі з Андреа 100. Так буває.
А якщо в нас не 100, а нещасні 70-80, тоді навіщо все це?
Бачу, ти наші стосунки вже прорахував.
Я поки що поживу в Мелінди.
Стоп, ось так візьмеш і підеш? Виїдеш з квартири?
Так, бо на всі сто певна, що хочу зараз бути деінде.
Боже, хлопче. Яка жахлива ідея. Навіщо ти це запропонував?
Не знаю. Тоді здавалося, що ідея класна. Я навіть запишався, що таке придумав.
Вкраду цю ідею, якщо треба буде розійтися.
Так, Рейчел це розсердило швидко.
То ви розійшлися назовсім?
Не знаю. Усе невизначено. Вона кілька днів поживе у подруги.
Така ідея, у принципі, дуже правильна.
Тобі вже не 22. Якщо мати стосунки, треба віддаватися повністю.
Це вже не іграшки. Добре, що питання постало зараз.
Можливо. Сподіваюся, за кілька днів усе владнається.
Коли заплющуєш очі, ти бачиш Дева і Рейчел
в затишному будинку, серед маленьких Девів?
Чи ти бачиш Дева в барі з новими дівчатами?
Бачу темряву.
Боже мій. Кінець світу.
ПІД СКЛЯНИМ КОВПАКОМ
«Я бачила, як життя розгалужується перед очима,
як зелена смоква в тому оповіданні.
З кінчика кожної гілки, немов стигла фіолетова смоква,
вабило і спокушало прекрасне майбуття.
Одна смоква уособлювала чоловіка,
дітей у радісному домі.
Друга - знамениту поетесу,
третя - блискучого вченого...
четверта - Європу,
Африку й Південну Америку...
п'ята - Костянтина, Сократа, Аттілу
і сонм інших коханців з дивними іменами, незвичними професіями.
А далі й вище висіло
ще більше плодів, які я не могла як слід розгледіти.
Я сиділа й дивилася на гілля цієї смокви,
я вмирала з голоду лише тому, що не могла вирішити,
яку саме смокву вибрати.
Я хотіла з'їсти їх усі...
але вибрати одну - це втратити інші.
І поки я так сиділа, не в змозі вирішити,
смокви стали морщитися, чорніти...
і одна за одною
падати на землю мені під ноги».
-Привіт. -Привіт, як справи?
Можемо... зустрітися поговорити?
Так, треба поговорити.
Привіт.
Ти тепер руда.
Деве... я переїжджаю в Токіо.
Що?
Нащо ти переїжджаєш?
Я думала, що в мене все добре...
а потім подумала про ті твої слова
про життєвий шлях.
Знаєш, твоя правда.
Я згадала сестру, яка хотіла жити в Парижі,
але тепер вже не поживе.
І я подумала - зараз, або ніколи.
Ти добре подумала? Чим ти там будеш заробляти?
Ти ж зовсім не знаєш японської.
Не знаю. Щось придумаю.
Я тебе кохаю, але хочу поїхати.
Це мені важливо. Не хочу прокинутися з думкою:
«Цікаво, а якби я поїхала в Японію?»
Я звикла не ризикувати,
але більше так не можу.
Час божевільних учинків поступово добігає кінця.
Не хочу одного ранку прокинутися і збагнути, що цей час минув.
Вибач.
Мені дуже-дуже прикро.
Аж не віриться, що вони нас обох вирізали.
Так. Зі мною так було у фільмі «Шашлик-3».
Прибрали сцену, де я переміг Маркіза в конкурсі наминання пирогів.
Як тримаєшся?
Ну...
на додачу до цього, від мене ще й пішла дівчина.
Поїхала в Японію.
Ого. Втекла від тебе якнайдалі.
Так.
Ну... співчуваю.
Я їй запропонував написати, на скільки відсотків ми впевнені,
що залишимося одне з одним на все життя.
Погано пішло.
Так, авжеж. Це жахлива ідея. Навіщо ти це зробив?
-Не знаю. -Так робити...
взагалі не варто. Дуже нерозумно.
Скільки написала?
Сімдесят.
По-моєму, непогано.
Але й не добре.
Це чотири з мінусом, жах.
От 20 або 30 - це погано.
А 70 - нормально.
Вважай, це... залік.
А хіба не потрібно 100?
Я був у друга на весіллі...
вони там читали обітниці, неймовірно.
Я розумію, обітниці - це романтика і все таке,
але все одно...
Здається, у них 100.
Гарна історія, але 100 не буває ні в кого.
От у мене щасливий шлюб, але в нас іноді 90,
а іноді 20 або 30.
Це змінне значення, а не постійний відсоток.
Божечки.
Ти з реклами «Mucinex»?
-Так, це я. -Ніфіга собі!
Слухай. Боже. Ти грав шмарклю.
«Ні, тільки не "Mucinex"!»
Це неймовірно.
-Я тут з другом, тож... -Класно. Добре, чуваче.
Узяв і без дозволу сфоткав.
Невиховано.
Ще раз співчуваю щодо дівчини. Жах.
-Так, важко. Не знаю, що робити. -Тривалі стосунки - це важко.
Не варто сподіватися, що вогонь запалає так швидко.
Не можна відразу кидати великі поліна. Треба починати з малого, з хмизу.
Якщо він розгориться... тоді вже можна класти поліна...
і аж тоді буде великий вогонь,
а це і є міцні стосунки. Адже так?
Але треба обережно.
Іноді хмиз знайти непросто. Такий, щоб добре горів.
Тож...
не розкидайся ним.
БРОНЮВАННЯ КВИТКІВ
МІСЦЕ БРОНЮЄТЬСЯ
ДЕВЕ, МОЖЕТЕ ЛЕТІТИ
-Сер, ковдру? -Дякую.
Ви там уже бували?
Ні, це вперше.
І чому вирішили поїхати в Італію?
Через спагеті.
Я обожнюю їх їсти і люблю готувати...
і днями вирішив спакувати речі, поїхати в Італію і вивчитися на кухаря.
І надовго ви туди їдете?
Не знаю.
Серйозне рішення.
Ось так взяли і вирішили?
Узяв і вирішив.
Переклад субтитрів: Ольга Переходченко
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ НАШОМУ ЛЮБОМУ ДРУГУ ГАРРІСУ ВІТТЕЛСУ