Jól nézünk ki?
Látod, hogy milyen a kép?
Látod, hogy milyen zavaros és kásás?
Látom, nagyapa. A hangolással van baj. Próbálom megjavítani.
Nem így szokott kinézni.
Tudom. Rajta vagyok.
Most még rosszabb!
Hampton nagypapa, koncentráljunk inkább a valódi problémára!
Már senki sem használ VHS-lejátszót. Miért nem szabadul meg tőle,
és hagyja, hogy Arnold vegyen önnek egy vadiúj Blu-ray lejátszót?
Nem bízok azokban a lemezekben. Nem kellenek lézerek a házamba!
Amúgy is, akkor mi lenne a kazettáimmal?
Igaza van, Dev. Szerintem még
nem adták ki az 1996-os amerikai teniszbajnokság negyeddöntőjét Blu-rayen.
Ne mondd el, hogy ki nyert!
Oké. Feladom.
Egy új lejátszó ára három dollár, és nekem ennél többet ér a mentális egészségem.
- Úgyhogy veszünk neked egyet. - Hagyjuk is az Ikreket!
Inkább csak üljünk össze, sörözzünk kicsit, beszélgessünk!
Húzzunk már innen a picsába! Nem akarok a házsártos nagyapáddal lógni.
Alapból shawarmázni jöttünk a környékre,
és azt mondtad, ez egy perc lesz.
De már egy órája itt vagyunk.
Tudom. Bocsi, haver.
Annyira rossz a kép,
hogy tényleg ikreknek lehetne nézni őket.
Kitalálok valamit,
aztán elmegyünk shawarmázni.
Nagyapa, nekünk mennünk kell.
Beütött egy kis vészhelyzet.
A cápa alakú papírsárkányom fennakadt egy fán.
- Úgyhogy... - Egyszer én is fennakadtam egy fán.
Koreában.
Ejtőernyős voltam és borzasztó volt az idő.
Összevissza fújt minket a szél.
Szóval nem a célnál értem földet,
és fennakadtam egy fán.
Próbáltam levágni magam, de elejtettem a késemet.
És akkor hirtelen...
megláttam négy komcsi katonát, amint felém tartanak.
Próbáltam visszatartani a lélegzetem, hiszen pont alattam voltak.
És akkor az egyikük lehajolt,
és felvette a késemet.
Tudtam, hogy csak másodperceim vannak, mire felnéznek.
Beszarok! Mit tett, Hampton nagypapa?
A kezembe vettem a puskámat, és tüzet nyitottam rájuk.
Azta! És túlélted, papi?
Én igen, de ők nem. Mind a négyet megöltem.
Aztán lelőttem az ágat, amin lógtam.
De amikor leérkeztem,
láttam, hogy az egyikük még mocorog.
De már nem volt lőszerem.
Úgyhogy a puskatussal vertem szét a fejét.
Mellesleg...
találkoztatok már Paróval?
- Nem. Ez meg micsoda? - Egy robotfóka.
A Veteránügyi Minisztériumtól kaptam.
Azt mondták, hogy jót tenne egy kis társaság.
Először berágtam rájuk, de azóta megszerettem a kis fickót.
Ugye, Paro?
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
IDŐSEK
Haver, ez a történet tiszta őrület volt. Most mesélte el először?
Igen. Még sosem mesélte el.
Általában arról panaszkodik, hogy nem megfelelő túrót vett.
Neki számít, hogy mekkorák a darabok.
Tudod, hogy mit jó nassolni? Túrós ananászt.
- Nem keverem az édeset a sóssal. - Ugyan már! Ez a te hülyeséged.
- Mr. Baumheiser! - Igen?
Kiöblítené az üdítős üvegeit,
mielőtt kidobja őket a szelektív kukába?
Ezért van ennyi bogár errefelé.
- De említettem már ezt önnek. - Igen, Gideon.
Legközelebb figyelek rá. Elnézést.
Eszembe jutott valami. Legközelebb is látogassuk meg a nagyapádat.
Sörözünk kicsit, meghallgatunk pár sztorit.
Benne vagyok. Nagyon jól hangzik.
Hampton Braumheiser büszke veterán,
férj, apa és nagyapa volt.
Olyan nagy hatással volt mindannyiunkra.
Mindig kisegített egy mosollyal,
egy viccel, vagy a kedvenc édességével,
gumicukorral.
Olyan hihetetlen, hogy egy hete még együtt lógtunk vele,
most meg halott.
Komolyan halott.
- Teljesen halott. - Ja.
Megtennéd, hogy nem ismételgeted, hogy halott a nagyapám?
Bocsánat.
Remélem, megtudta, hogy ki nyerte azt a teniszmeccset.
Megnéztem. Agassi nyert.
Aztán Michael Chang megverte.
Aztán Changet megverte Sampras.
Annyira jól játszott régen, nem?
Az a szerva!
Lehetne a tenisz aranykorát is mellőzni?
- Persze. - Köszi.
Sziasztok, fiúk!
Részvétem, Mr. Baumheiser.
Köszönöm.
- Arnold, hogy viseled, fiam? - Nem valami jól.
Remélem, hogy tudod, hogy nagyon büszke volt rád nagyapád.
Nem vagyok biztos benne. Múltkor beszéltem vele,
és nem nyűgözte le annyira a sárkányeregetős sztorim.
Még mindig fenn van azon a fán? Sajnálattal hallom.
Majd kapsz egy másikat, fiam.
Rendben, fiúk. Megyek, ránézek anyádra.
Tudom, hogy furcsa kérés,
de mivel papi temetésén vagyunk, megölelnél?
Haver, még szép! Imádok ölelkezni.
Tesó, elég laza ez az ölelés, nem gondolod?
Jaj, bocsánat. Már szorítalak is.
Nagyon jó.
- Aztán hirtelen csak meghalt. - Sajnálom, kicsim.
- De legalább megismerted kicsit. - Ja.
Háborús hős volt.
Nagyon szerette az Ikrek című filmet.
Csak ennyit tudtam róla, de érdekes fazonnak tűnt.
Él még valamelyik nagyszülőd?
Csak az apai ági nagymamám,
de ő Indiában él, és nem beszél angolul, csak tamilul,
szóval ugyanazt a beszélgetést játsszuk le milliószor.
Felhívom, mire ő: "Halló?". Én erre...
"Szia, Amma! Hogy vagy?
Jól.
Rendben, akkor adom apát. Szia!"
Próbáltál valaha megtanulni tamilul?
Nem. És te? Kurva nehéz!
Fura egy nyelv.
De mikor utoljára Indiában voltam, úgy voltam vele, hogy...
"Leülök beszélgetni vele, apa majd fordít,
és megismerem egy kicsit."
De amikor odaértem, csak Dextert néztem.
Mindig is el akartam menni Indiába Dextert nézni.
Elképesztő volt. De még ha itt is élne, és beszélne is angolul,
szerintem akkor sem látogatnám meg soha, mert ilyenek vagyunk.
Békén hagyjuk az öregeket, aztán meghalnak.
Most már én is rosszul érzem magam.
Carol nagymamám Bronxban lakik, de alig szoktam meglátogatni.
Itt lenne az ideje. Szeretnél eljönni velem?
Nem is tudom. Ő is rasszista nagyi, aki furcsán
viselkedik a színes bőrűekkel?
Nem tudom. De jó móka lenne együtt kideríteni.
Itt az áll, hogy rád hagyott valami "Paro" nevű dolgot.
- Tudod, hogy mi az? - Tessék?
Az meg micsoda?
A fenébe!
Ez a furcsa robotfóka.
- Miket tud? - Nem tudom.
Néha pislog és csóválja a farkát.
Neked szánta. Legalább vidd haza!
Apa, tök nehéz ez a micsoda és nem akarom egész nap cipelni.
Elvinnéd a lakásomra, kérlek?
Nem. Miért mennék el csak ezért a lakásodra?
Azért, mert szeretsz?
IDŐSEK OTTHONA
Szabad!
- Szia, Carol nagyi! - Úristen! Szia!
Hogy vagy?
- Hoztunk pár napraforgót. - Nahát!
Nagyon szépen köszönöm!
Imádom a frizurádat. Jól áll röviden.
Most mondd meg! Nem ő a legszebb lány, akit valaha láttál?
De igen.
És te ki is vagy?
- Ő a barátom, Dev. - Örvendek, Carol nagyi!
Csak egy barát? Semmi komolyabb?
De, járunk is.
Remek. Nagyon rendes embernek tűnsz.
Köszönöm. Bevallom, kicsit féltem. Ismerek pár elég rasszista nagymamát.
Értem.
Szóval rasszistának gondoltál, csak azért, mert öreg vagyok. Milyen kedves!
Úgy látszik, fordult a kocka. Elnézést.
Szóval, miket mesélt neked Rachel rólam?
Elmondta, hogy a férje harcolt a háborúban,
és hogy imádja az epres limonádét.
Nahát! Micsoda életrajz! Köszi, Rachel.
Más dolgokat is mondtam neki. Csak elfelejtette.
Nem igaz. De hadd halljam első kézből!
Gyerünk, Carol nagyi! Őszintén! Igaz az epres limonádés dolog?
Igen. Mit szeretnél még tudni?
Hihetetlen, hogy ilyen rég óta lakik itt!
Milyen volt itt felnőni? Mivel foglalkoztak a szülei?
Az apukám kovácsmester volt.
Ő készítette a patkókat a lovaknak és a lovaskocsik alkatrészeit.
Akkor lovak és lovaskocsik vágtattak a Bleeker Streeten?
Őrület! Múltkor csak egy gombnyomásba került,
és valami arc házhoz szállította a bevásárlást.
Elég sokat fejlődtünk.
Halló?
Ez most komoly?
Nem hajlandó felmenni?
Oké, oké. Megyek, amint tudok.
Rendben. Szia!
Nagyon sajnálom, de az egyik bandámnak ma Jimmy Fallon műsorában kéne fellépnie,
viszont a dobos begombázott,
ezért dinónak hiszi magát, és nem hajlandó zenélni.
- Úgyhogy muszáj tennem valamit. - Már el is mész?
De csak most jöttél. Túl sokat dolgozol.
Sajnálom, nagyi. Amint tudlak,
meglátogatlak majd, ígérem.
Rendben, Dev. Induljunk!
Én szerintem maradok, és beszélgetek kicsit Carol nagymamával.
Befejezzük ezt a partit. Aztán majd találkozunk.
- Biztos vagy benne? - Persze. Megleszünk.
Oké. Írj egy SMS-t, ha bármi van.
- Rendben. - Oké.
- Szia, nagyi! - Szervusz, drágám!
Szeretlek. Szia!
Mi a fenével is foglalkozik Rachel?
Te érted, hogy mivel foglalkozik?
Zenészek PR-os embere, szóval...
az a dolga, hogy... ő...
Nem tudom, hogy mit csinál.
De csomó ingyen jegyet szokott kapni, ami tök jó.
...12 évesen már apáca volt.
Ezt nevezem kihívásnak!
Gyerünk! Adj egyet!
Még egyet! Még egyet!
Mit akarsz? Próbálnék tévézni.
Szeretnéd együtt nézni?
Rendben.
...egyre jobb és jobb az életem.
Az enyém is.
Olyan boldog vagyok, Vincent!
Annyira, hogy néha...
csak fel akarlak kapni!
Szeretlek!
Ölelés! Ölelés!
Hogy tetszik?
Aztán beugrunk egy helikopterbe, megvan?
De az a csomó zombi egy zombipiramist alkot,
és megpróbálnak rajta felmászni, de én ott vagyok a gépágyúnál...
És utána az elnök megkérdezi, hogy: "Mi van Kentuckyban?".
A tudós pedig... "Kentuckyban?
Kentucky már nincs többé. A járvány elragadta."
Később pedig feláldozom magam Colinért,
Colin pedig megmenteni a világot.
Nem tetszik. Elég semmilyennek tűnik.
Tudod, hogy melyiket szeretem? A Feketelistát.
Annyira jó sorozat! Abban kéne szerepet szerezned.
Oké.
Minden rendben van?
Velünk igen. De te lehet, hogy bajban vagy.
Mert ez a fiatal, jóképű úriember lehet, hogy lecsap a kezedről.
Igazat mond, Michael. Carol mondta, hogy már randizni se randiztok.
Csak óvatosan vele! Elég nehezen kezelhető.
- Rendesnek tűnik. - Pedig utálom.
Mitől van mindig ilyen jókedve?
És ellopkodja a telefontöltőinket. Biztosan tudom.
Nem hiszem, hogy megérné töltőket lopkodni. Biztos benne?
Igen. Nem a pénz miatt csinálja, hanem hogy fitogtassa a hatalmát.
Lehet, hogy furcsa kérdés, de miért van itt egyáltalán?
Úgy tűnik, hogy tudna gondoskodni magáról.
Nagyon jól megvoltam.
De egy nap elestem, mindenki bepánikolt,
és bedugtak erre a szörnyű helyre.
Nem tűnik olyan rossznak.
Vannak kirakósai, könyvei...
igaz, hogy a legtöbb csak Biblia, de van pár Koontz is.
De annyira unalmas itt!
"Gyere, Carol, üljünk ki egy kicsit a pillangó kertbe!"
Nem akarok több istenverte pillangót látni.
Elég pocsékul hangzik. Sajnálom.
Ez van, ha megöregszik az ember.
Bedugnak egy ilyen helyre, és adnak egy olyan robotfókát.
Paro?
- Te ismered Parót? - Ja.
Volt egy az egyik barátom nagyapjának. De már meghalt.
Bocsánat.
Nagyon éhes vagyok. Együnk valamit! Adnak itt valami kaját?
Borzalmas az itteni koszt.
Tudod, hogy hol remek a kaja? A Bamonte's-ban.
- Abban a régi stílusú olasz étteremben? - Induljunk!
Oké, persze. Úgysincs más dolgom. Indulás!
Te eltereled az ápoló figyelmét, amíg én kiszököm.
Micsoda? Miről beszél?
Csak a jóváhagyott kísérőimmel mehetek el innen.
És téged nem hagytak jóvá.
Szóval szökjünk ki! Mindenki ezt csinálja.
Nem is tudom. Maradnunk kéne. Nem akarom, hogy bajba kerüljünk.
Oké. A másik lehetőség az, hogy itt maradsz velem,
és megnézzük az esti előadást.
A Csodás Brandont.
"A soha véget nem érő kendők"?
Ez a főszáma? Elég kiábrándító.
Ő a tulajdonos unokaöccse.
Borzasztó bűvész!
Még az "érme a fülük mögül" is ki van írva?
Bamonte's.
Oké. Bekaphatja a Csodás Brandon. Menjünk enni!
Helló! Itt is van! Michael!
Szóval,
az egyik nagyapám azon gondolkozik,
hogy ide költözzön, ebbe a létesítménybe.
De láttam nemrég egy oknyomozó riportot
egy marylandi idősek otthonáról,
ahol az alkalmazottak
birkózó fogásokat gyakoroltak az időseken.
Volt pár elég durva videó. Volt ott egy Mongo nevű pasi.
Mindig a cölöpverőt csinálta. Az tudod, hogy melyik?
Amikor megpörgetsz valakit a levegőben, és utána a földbe vered a fejét.
Szerintem ezt nem bírná ki a nagyapám.
Mi sosem bántalmazzuk az itt lakókat.
Oké. De volt ott egy másik fickó is,
aki imádta torkon verni az időseket,
csak rohant, és kiabálta, hogy... "Vigyázz, Agnes!"
"Félre, Raymond!"
"Érkezem, Arthur!"
"El az útból, Cecilia!"
"Jövök, Margaret! Rendben..."
Egyszerűen... borzasztó volt látni.
Anthony, mi a ház specialitása?
Nagyon finom a milánói csirkénk,
a francia borjúnk és a személyes kedvencem,
a házi pappardellével felszolgált ökörfark ragu.
Mindegyik nagyon jól hangzik, Anthony.
Nagyon sok mindent szeretek ám, de az igazi szerelmem a tészta.
Vodka szószos rigatoni?
Bolognai gnocchi? Balmonte hússalátája?
Az utolsó nem hangzik valami izgalmasnak, de biztosan finom.
Meséld el, hogy hogy ismerkedtetek meg az imádni való unokámmal!
- Egy táncesten, egy hivatalos táncesten. - Elég legyen!
Az igazat mondd! Ne kezelj valami vén prűdként!
Oké. Egy kocsmában találkoztunk,
mindketten elég részegek voltunk,
és az este végére összejöttünk.
Akkor kezdtetek el járni?
Nem, mert elég bonyolulttá vált az az este, de ebbe inkább nem mennék bele,
viszont pár hétre rá találkoztunk.
Akkor kezdtetek el járni?
Nem.
Akkor még mindig az expasijával volt,
aztán szakítottak,
szóval elkezdtünk SMS-ezni.
Utána elmentünk Nashville-be, és akkor kezdtünk el járni.
Nahát!
Harryvel sokkal könnyebben ment ez az egész.
Milyen volt akkor járni valakivel?
Tényleg egyszerűbbek voltak a dolgok akkoriban?
Egy fickó a környékről odajött és azt mondta...
"Gyönyörű vagy. Egy nap a feleségem leszel."
És így lett. Aztán felnevelsz csomó gyereket.
Meghal a férjed, a gyerekeid meg bedugnak egy otthonba,
aztán olasz kaját eszel
az unokád kisebbségi barátjával.
Jól hangzik. Elkötelezte magát, és működött a dolog.
Nem foglalkoztatta folyton az, hogy mi lehetett volna.
Csak szerencsés voltam. Sokan szenvedtek akkor is.
És minden olyan gyorsan történt. Húsz éves koromra már gyerekeket neveltem.
Azta! Én biztosan nem lettem volna rá képes 20 évesen.
Nehéz lett volna a Nickelodeonos gyakorlatom
kreditjeiből eltartani egy családot.
De biztosan voltak bulis évei is.
Egyszer elstoppoltam Atlantic Citybe
egy jégszállítón, hogy megnézhessem Sinatrát.
Ez egy remek sztori. Én mit fogok mesélni a gyerekeimnek?
"Anyával megnéztük a Hootie and the Blowfisht."
Majd lesz neked is mit mesélned.
Remélem.
Tegyük fel, hogy... nem történtek volna ilyen gyorsan a dolgok.
- Akkor mivel foglalkozott volna? - Mindig is szerettem a zenét.
Talán valami zenével kapcsolatossal.
Bárcsak még mindig zenélne Rachel!
Fantasztikusan jó volt a bandájuk.
- Rachel zenélt? Nem is tudtam. - Egy olyan...
szár, vagy... szám bandában.
- Rachel egy ska bandában játszott? - Igen.
És a bandát Nostraskamusnak hívták?
Carol nagyi, kérem, adja ezt nekem!
Megkaphatom? Legyen szíves! Könyörgöm! Hadd kapjam meg! Kérem!
Kölcsönadom, aztán majd visszaadod jövő héten, amikor újra meglátogatsz.
Megegyeztünk.
- Mehetünk vacsorázni? - Igen, csak egy perc!
Csak befejezem ennek a gyönyörű csődörnek a sörényét.
Tökéletes.
Nem baj, ha Paro is el jön velünk vacsorázni?
Az a bábu izé?
Dehogy! Csak vicceltem.
Ne vedd komolyan!
Hogy meg ne fázz!
Vacsi után találkozunk, pajti!
Rendben, Carol nagyi. Megszöktünk az idősek otthonából.
Elstoppolt egy jégszállítóval, hogy megnézze Sinatrát.
De négyszemközt, mi a legrosszabb dolog, amit valaha tett?
Egyszer, még a gyerekek előtt,
elloptam egy kocsit.
Micsoda? Carol nagyi! Ez meg hogy jött össze?
Csak sétálgattam az utcán,
és megláttam egy férfit bemenni egy üzletbe, de az autója járva maradt.
Valamiért úgy éreztem, hogy muszáj beülnöm, és elvezetnem valahova.
Nem is értem, hogy mi ütött belém. De muszáj volt megtennem.
Felhajtottam az autópályára, és csak vezettem.
A kocsi kabrió volt,
még most is emlékszem az arcomba csapó szél érzésére.
Évek óta először éreztem úgy, hogy bárhova elmehetek,
bármit megtehetek.
A lehetőségek száma végtelen volt.
Aztán történt valami az autóval. Nem tudom, hogy mi.
Elkezdett furcsa hangokat kiadni,
és füst szállt fel a motorháztetőből.
Fel akartam hívni a bátyámat, Johnnyt, aki autószerelő volt, de...
elég biztos voltam benne, hogy nem örülne, ha megtudná, hogy a kishúga tolvaj.
Úgyhogy leparkoltam, kiszálltam,
és elsétáltam.
Még Harrynek sem mondtam el.
Felszálltam egy buszra, hazamentem, kitakarítottam és megfőztem a vacsorát.
Azta!
De nem is igazán lopta el azt az autót.
Inkább csak átállt vele egy másik helyre.
Egy pillanat! Rachel az. Megkérdezem, hogy ráér-e.
- Szia! - Szia!
Most hívtak az otthonból, hogy eltűnt a nagymamám.
Minden rendben volt? Mondott valamit?
Minden rendben van. Itt van velem most is.
Tessék? Hol vagytok?
A Bamonte's-ban.
Azt mondta, nem baj, ha kicsit kilógunk, ha visszaérünk lámpaoltásra.
Jól van. Esküszöm.
Hála istennek, hogy rendben van. Vissza tudnád kísérni?
Persze. Nagyon sajnálom.
Már indulunk is. Az otthonnál találkozunk.
Szia! Nagy szarban vagyok, Carol nagyi!
Hallottam. Rendben lesz. Köszi, hogy megszöktettél.
Kimegyek a mosdóba, aztán indulhatunk.
Oké.
Hé! Mi az ott a hátizsákjában?
Ismeri a házszabályzatot. Nem tarthat állatot!
De ez nem igazi kisállat. Csak Paro.
Annyira jó fej. Meg akarja simogatni?
- Miért akarnám? - Tessék! Fogja meg!
Ez meg micsoda?
Mondjuk elég aranyos. Szia!
Találkoznom kell valakivel. Addig szeretné, hogy önnél hagyjam?
- Persze, ha ezzel segíthetek. - Köszi, Gideon.
- Viszlát, pajti! - Paro, hogy vagy?
Carol nagyi?
Carol, odabent vagy?
Szia! Bocsi.
Bemennél megnézni, hogy van-e bent egy idős hölgy?
- Tessék? - Egy nagymamával vacsoráztam,
és bement a mosdóba, de már egy ideje bent van,
és félek, hogy elesett, és meghalt.
Nem az én nagyimról van szó, hanem a barátnőméről.
Úgyhogy fehér nagyit keress, ne indiait!
Oké.
- Nagyon szépen köszönöm. - Ugyan!
NŐI MOSDÓ
- Se fehér, se indiai nagyi nincs bent. - Most szarakodsz velem?
- Most már visszamehetek? - Persze.
- Bocsi a kirohanásért. - Semmi.
Merre lehet? Említett valami mást?
- Azt, hogy szereti a Feketelistát. - Ez szerinted segít?
Te kérdezted, hogy említett-e valami mást. Ezt említette.
Nem nyomozó vagyok.
Tudod, ki találnál meg? Red Reddington.
Ő a Feketelista főszereplője.
- Pofa be! - A nagyid biztosan rendben van.
Nem egy törékeny teremtés. Tud gondoskodni magáról.
Egyszer elstoppolt egy jégszállítón, hogy megnézze Sinatrát. Tök menő!
Várj csak! Szerintem tudom, hogy hol lehet.
- Akkor csak segített a Feketelista. - Nem.
De eszedbe juttatott valami fontosat.
Ez a kedvenc jazzklubja.
Tudod, hogy ki játszik ezután ma este?
A Nostraskamus harsonása.
Ne!
- Ezt meg kitől szerezted? - Carol nagyitól.
Nagyon szépen köszönöm!
Énekelhetnék még egy utolsó dalt?
A feliratot fordította: Szabó Gábor