Туалети в них - просто шик.
Люблю, коли не скупляться на дорогі сушарки для рук.
Ніби сушиш руки у майбутньому.
А це дороге мило...
Руки пахнуть геранню. Дивовижно.
Слухай, я тут замислився.
Пам'ятаєш, у «Восьмій милі» Емінем читає реп:
Немає ніякого фільму. Немає Мекхая Файфера.
Але ж це фільм.
І Мекхай Файфер є. Він там грає.
Ні, ти не так зрозумів.
Це він пише, як Емінем з реального життя.
Та ні. Він каже: «Мамині спагеті». Вони є у фільмі.
У нього на футболці пляма від спагеті перед реп-поєдинком.
Тут він Кролик.
Ні, ти мелеш дурниці.
У першому куплеті він читає, як персонаж Кролика,
і це фільм, тут я згоден.
-Дякую. -А в другому куплеті
фокус зміщується і переходить на Емінема,
справжнього актора-репера.
Тому одне не суперечить іншому:
ніякого фільму немає
і Мекхая Файфера теж.
Гаразд,
ти переміг.
Стій. Стривай.
Якщо другий куплет від імені Емінема, то це реальність, так?
-Так. -Добре, але виходить, що в такому разі
актор Мекхай Файфер існує.
Слова мають бути такі:
Нема ніякого фільму. Нема Девіда Ф'ючера Портера.
-Ні, тут усе складніше. -Я вас благаю,
можна поговорити про щось, крім цього?
Гаразд. Я маю підготуватися до побачення з Рейчел.
-Вона знову вільна? -Так.
Сьогодні написала мені таке:
«У мене з колишнім точно все. Можна побачення. Ти не передумав?»
Думаю, сходимо повечеряємо в «Giorgio's».
-Поради? Пропозиції? -«Giorgio's?»
Присягаюся, кожна моя дівчина водила мене в «Giorgio's».
Вечеря - це банально.
Влаштуй щось оригінальне, цікаве.
Точно. Нині в ціні оригінальність.
Я запав на дівчину і надіслав електронне запрошення в моє серце.
А вона що?
Відхилила.
Гаразд.
А якщо так: мені написав один сайт про подорожі.
Квитки в Нашвілл за 50$.
Їдьте на день у Нашвілл.
Не знаю...
Перше побачення і вже подорож? Чи не занадто це?
У цьому й прикол: це сміливий учинок.
Та й подумай: якщо звичайне побачення з вечерею,
то вже вранці ти хвилюватимешся.
«Коли їй написати?» «Куди ще піти?»
А так, вважай, десять побачень одразу.
Ви з нею просто тусуєтеся в Шикарнашвіллі.
Деніз, переконала. Я згоден.
Можна написати так:
«Ідея божевільна,
але, може, ти хочеш поїхати на вихідні у Нашвілл?»
Мені здається, бракує гостроти.
Додай трішки класичних спецій у стилі Дева.
Спробую дрібку знайти.
Точно, знаю.
«Чи готова ти у Нашвілл їха-ти?»
Фігач, гульвісо.
Зафігачив.
Арнольде, як твої амурні справи?
Нічого. Нещодавно був на побаченні з Джесс.
Я думав, між нами щось є, але...
Вона вже відповіла.
«Чудова ідея. У неділю о сьомій у моєї племінниці концерт.
Якщо встигнемо повернутися, будемо Нашвілла гроза,
а я двома руками за».
Я ж казала.
У Нашвіллі.
Швидше. У Нашвіллі.
І повільно.
І навпаки.
Стривай. Арнольде, що ти там казав?
Та нічого.
Її батьки - з табору для японських інтернованих.
Нічого такого.
Співайте і танцюйте далі.
ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
-Привіт. -Привіт.
-Як справи? -Добре.
-Давай мені. -Дякую.
Я подивився затори в телефоні, і, схоже, ми встигаємо.
-Хочеш випити кави? -Так, добре.
Гаразд.
Так цікаво. У Нашвіллі я ще не була.
Узагалі-то, плани трохи змінилися.
Їдемо у Трентон, Нью-Джерсі.
Друг каже, там є хімзавод.
Там класно. Я замовив екскурсію.
А ще там є класне звалище.
-Треба неодмінно побувати. -Круто.
Що в тебе нового?
Та нічого особливого. Знімаюся у фільмі «Зараження», про вірус.
Не повіриш, я граю вченого.
Якого?
Вченого-індійця.
Нам, будь ласка, кортадо і...
Мені теж кортадо.
А в тебе що цікавого?
На роботі все добре. Залагодила пару скандалів,
коли музикант в інтерв'ю вжив фразу «товсті дівчата».
Не захищаю його, але як це коректно назвати?
«Завеликі?» «Пухкенькі?»
Думаю, краще «огрядні дівчата», але тут він сказав:
«Товстих дівчат не трахаю», - тож без варіантів.
Жах.
-Дякую. Прошу. -Дякую.
-Тримай. -Нам довго туди летіти?
Десь дві години.
Подивимося пару серій «Shark Tank» і долетимо.
У мене море ідей для «Shark Tank».
Серйозно? Наприклад?
-Наприклад, Trazam. -Що за Trazam?
Як Shazam, але для дерев.
Бувало, що дивишся на дерево і не знаєш, яке це?
Ані разу.
Я дивлюся на дерево, і мені цікаво, яке це.
Придумала, як ідеально закінчити презентацію.
Але якщо скажу, ти скінчиш побачення.
Облиш. Кажи.
«Trazam. Гроші таки ростуть на деревах».
Що ж, от і все побачення.
Було приємно зустрітися. Хай щастить.
-Будь ласка. -Дякую.
Я вас слухаю.
ГОРИЗОНТИ
ДЕННІ ҐЛОВЕР ПОКАЗУЄ СВІЙ ОРЛАНДО
Слухай... ти ж з Флориди? Бачила Денні Ґловера?
Ні. Я з Техасу, з Сан-Антоніо.
-Чорт! -Так.
-Точно? -Так.
Я пам'ятаю,
як ти казала, що ти з Флориди.
Я такого не казала.
Знаєш, у чому річ?
Це був Денні Ґловер.
Я познайомився з вами в один вечір.
-Тому я вас сплутав. Вибач. -Мене з Денні Ґловером часто плутають.
-З зірок найчастіше з ним? -Так.
Якось бачила Мела Ґібсона. Теж нас сплутав.
Вибач, що не запам'ятав, що ти з Техасу.
Я був п'яний у дим,
тож ти мусиш мені вибачити.
Так. Я з того вечора мало що пам'ятаю.
Лише, що ти з Південної Кароліни,
у тебе молодший брат, твій тато - лікар,
і ти вчився у школі для дітей
зі здібностями до точних наук.
Так.
Але...
це можна припустити про кожного індійця.
Дякую.
-Як тут гарно. -Так.
-Ти хочеш освідчитися мені? -Ні. А ти мені? Бовкнув дурницю.
У нас бронювання. Дев Шах.
Дев Шах, на один день.
Ось ваш ключ.
Дуже дякую. А в готелі справді є привиди?
Дехто каже, що бачив тут привида Альфреда.
Він безпечний.
Убили? У нашому номері? Є знижка за привида?
Ні. Просто помер у готелі. Уві сні. Не у вашому номері.
«Уві сні?»
-Дуже схоже на вигадку. -Згоден.
Тімоті, між нами,
кліпніть, якщо його вбили.
Сер, я не можу не кліпати,
але це не означає, що гостя вбили.
Ви розумієте?
Так.
Ми все розуміємо.
Ні, чесно, у нас нікого не вбили.
-Так-так. Ми розуміємо. -Добре.
Ласкаво просимо.
Дякую, що сказали про вбивство чесно.
Це наш секрет.
От би побачити привида Альфреда.
Класно було б, скажи?
Так, але я у привидів не вірю.
Як? Чому?
У теорії про привидів є слабке місце.
От ми тварини, так?
Якщо ми після смерті
стаємо привидами,
тоді де привиди інших тварин?
Так, логічно.
Так, не буває історій про те,
як пара оселилася у старому готелі в Австралії,
а там привиди коал.
Їм би сподобалося, це так мило.
Ходімо подивимося місто?
Так, ходімо гуляти.
А трохи пізніше спробуємо хонкі-тонк.
Так.
Стоп. А що таке хонкі-тонк?
Точно не знаю.
Я чув, «хонкі» - напіврасистська назва білих.
А що таке «тонк», я не знаю.
-Треба погуглити. -Добре.
«Тонк» - це...
«Нищівно перемагати, сильно бити, карати».
Стривай.
«Хонкі-тонк» означає «білі сильно б'ють»?
Скажу чесно, як індієць, я починаю трохи нервуватися,
якщо великий натовп білих сильно б'є,
але я готовий ризикнути.
-Добре, хонкі, ходімо на тонк. -Так.
КОВБОЙСЬКІ ЧОБОТИ
-Мені пасує? -Дуже пасує.
Мені потрібна куртка, яка передає всю мою любов до штату Монтана.
Така підійде?
-Так. Чудово. -Добре.
Їх робить Мануель, який шиє куртки для музикантів.
Одягав Елвіса і Джонні Кеша.
Такі класні.
Мій перший альбом - Джонні Кеша.
Що? Для першого альбому надто круто.
Серйозно? А в тебе який?
Саундтрек «Красуні і чудовиська».
Це так мило. А другий альбом який?
Ванілла Айс, «To the Extreme».
-О, ні. Що з тобою? -Він тоді був модним.
А в тебе який другий? Зараз вгадаю. The Pixies? Cure? Joy Division?
Ні, Pavement.
Усе, годі.
Заткайся і слухай.
Піймалася. Теж фанатка Айса.
Можна розважатися в іншому місці?
Я зараз дуже самотній.
Отакої. Містер Буркотун.
Що?
Я тобі не містер Буркотун.
Я Стів.
-Я зголоднів. Поїмо? -Не відмовлюся.
Можна он туди, через дорогу.
Глянути відгуки на Yelp?
Дивись, туди забігає гладкий чоловік.
Ясно, що йому там подобається.
Майже те саме, що і Yelp, так?
Іти туди, куди йдуть товстуни. Ой, пухкенькі.
Огрядні люди.
КОПЧЕНЕ М'ЯСО БАРБЕКЮ
Ти бачила?
Курячі гомілки Тіклера.
«Ми беремо гомілки найкращих курей
і змащуємо білим соусом-барбекю від Тіклера».
Нам 12 гомілок.
З'їмо на двох копчене асорті,
гомілки і реберця?
-Ні, я не можу. -Чому?
Я вегетаріанка.
Ні! Що, серйозно?
Так. Рибу я їм, а восьминогів - ні.
Чому восьминогів ні?
Восьминоги - одні з найрозумніших істот.
Вони можуть вирішувати складні завдання, кожен має характер, свою думку і...
Ні, чекай. Восьминоги не думають. Це вигадки.
Один восьминіг обстоює обов'язкове ув'язнення,
а інший вважає, що реабілітація в'язнів краща?
Якби в океані були в'язниці,
а в їхньому середовищі - такі закони,
так, у них могла б бути така думка.
Ти тут знайдеш собі щось з'їсти?
Авжеж. Замовлю якийсь гарнір.
-Люблю гарніри. -Добре.
Рейчел, ти мене шокувала.
Їжа - важлива частина побачень. Якщо ти на дієті,
у нас не буде страв на двох.
Навіть зараз я вибираю між курятиною і реберцями.
Хочу все, але не можу.
Це проблема.
Я не пропоную вийти заміж, але теоретично,
ми все життя не зможемо поділитися одне з одним
ні телятиною, ні куркою, ні свининою, ані... восьминогом.
Так, це проблема.
Будь ласка. Одна порція реберець.
А для дами...
Смачного.
Дякую.
Думала, зможу замовити кращий гарнір.
Я ж не знала, що вони все смажать на салі.
Ти цим точно наїсися?
-Так, вистачить. -Добре.
І ще дещо. Легендарні гомілки Тіклера
у фірмовому
білому соусі для барбекю.
Що?! Легендарні гомілки Тіклера? Як?
Ти засмутився.
Я замовила скуштувати.
Недоїдки дамо безхатькам.
Чорт забирай, ти диво.
-І як? -Смакота.
Білий соус для барбекю...
здуріти який.
І реберця смачні!
Тут смачне все.
Сподіваюся, тут є безхатько. Дати недоїдки.
А я - що у Нашвіллі так добре борються з бідністю,
що безхатьків тут нема, і недоїдки доведеться викинути.
Гарна фантазія.
Боже, як я наївся.
Можна й далі дивитися гарне місто,
раз ми стільки летіли, а можна піти поспати.
-Вибираю поспати. -Я теж. Ходімо.
Я погуглила про готель,
і виявляється, поруч є інший привид.
-Що? Який? -Малюк Джастін.
-Який Малюк Джастін? -Це син Альфреда.
Пишуть, вони загинули в пожежі,
і Джастін постійно шукає тата.
-Який жах. -Знаю.
-Малюк Джастін. -Ні, припини, серйозно.
Усе, засинаймо.
-Добре. -Я сплю, як у труні.
-Не бачила мого тата? -Боже! Малюк Джастін!
Припини.
Не треба так.
Будемо вставати?
Гаразд.
Уже темно.
Господи!
ТАТУ?
Це ти написав?
Що?
А що там?
Боже.
Мабуть, це Малюк Джастін. Я нічого не писав.
Гаразд, це я.
Ти сердишся?
Боже! Господи! Вона зникла. Кажу вам, зникла!
Боже мій.
Треба викликати охорону.
Охороно, тут Малюк Джастін! Викрав ще одну душу!
Не роби так. Це вже моторошно. Не треба.
Це вже зовсім не смішно.
ХОНКІ-ТОНК
БАР-БЕКЮ
СВІТ ДИКОГО ЗАХОДУ У РОБЕРТА
Ти майже все життя прожила в Нью-Йорку?
Так, вчилася в Пенсильванії, а потім у Нью-Йорку, де живу шість років.
А ти?
Я вчився в Нью-Йорку і живу там вже років 15.
Якось нудно. Може, переїхати у тропіки?
Знайомий поїхав відпочити на Гаваї
і там лишився.
Відкрив там магазин аквалангів.
Чому мало хто так робить?
Думаю, люди просто бояться.
Сестра завжди хотіла на рік у Париж.
Чудова ідея.
Аж раз -
і вона заміжня, з дитиною,
тому Париж скасовується.
У нашому віці шанс переїхати починає танути.
І тане не поступово, а просто
бере й зникає.
Хочеться зробити радикальне: кинути роботу,
змінити зачіску, переїхати в Токіо.
Але все буде, як у всіх:
схаменуся з дитиною на руках. «Чорт, я ж усе забула».
Чому в Токіо?
Давно хотіла там побувати. Зі школи любила японську культуру.
Або так, як у «Їсти, молитися, кохати».
Шанс з'являється знову, коли тобі 50.
Розумієш, що життя не склалося, і мандруєш.
Це дуже сумно.
Усім привіт.
Ми Fletcher and the Fixins. Почнімо хонкі-тонк.
Хонкі-тонк!
Здається, треба робити отак.
Так, хонкі-тонкуємо!
-Ти готова? -Що?
Так, навколо білі, але вони не дуже б'ють.
-Може, вдарити нам? -Так.
-Ось як треба бити. -Чудово б'ємо.
За Нашвілл.
Якби в тебе була товстопуза свинка,
як би ти її назвав?
Франклін.
Справді? Не думаючи.
Я про це вже думав.
Дякую, що взяв мене в цю подорож.
Дякую, що погодилася.
У мене гарна новина.
З презервативом проблем не буде.
Я так втомився. Лягаймо спати?
-Так. -Добре.
Добраніч, Альфреде.
Добраніч, Малюку Джастіне.
Добраніч, привиде коали.
Добраніч, Рейчел.
-Це ти сказав? -Ні.
Запитай, звідки він.
Привиде коали, ти звідки?
Я з Сіднея.
У Нашвілл приїхав у відпустку.
Тобі тут подобається?
Гарно.
Шкода, що в барбекю-ресторанах нема евкаліпта.
Привиде коали, ти теж вегетаріанець?
Так... але восьминогів я люблю.
Це наша машина.
Можна перед аеропортом заїхати в «Барбекю Тіклера»?
Хочу взяти з собою білого соусу.
Не знаю. Це ж на іншому кінці міста.
Я подивився затори в телефоні. Доїдемо за 12 хвилин.
-Часу вдосталь. -Точно?
Не люблю поспіх в аеропорту. Хочу бути вчасно.
Точно, встигаємо.
Вибачте, посадку закінчено. Більше нікого не пускаємо.
Я не розумію. Он двері. Просто відчиніть і пропустіть нас.
-Не можна. -А якби Барак Обама не встиг
на рейс, теж не пустили б?
Сер, у Президента є свій літак. Називається «Борт номер один».
У моєму уявному сценарії він зламався.
Коли наступний рейс?
Наступний рейс в аеропорт Ла-Ґвардія за п'ять годин.
-Ні!.. -О 19:25.
У Нью-Йорку приземлитеся о 22:55.
Доведеться летіти так. Додаткові витрати на мені.
Вибач. У телефоні писало 12 хвилин.
З заторами. Не знаю, як так.
Чорт.
У твоєї племінниці виступ, так?
Так.
Вибач мені.
Аби ж я знав, що соус продається тут.
Місць поруч не було, але в тебе біля вікна.
Клас.
Сер, перепрошую.
Це Рейчел Тіклер, спадкоємиця імперії Тіклерів.
Я її фіндиректор. Завтра в нас зустріч.
Можна помінятися місцями, щоб ми обговорили бізнес?
Дуже прошу.
У чому річ?
Хочу пересісти поговорити з подругою.
Моє місце там, біля проходу.
-Звичайно. -Дякую.
-Привіт. -Привіт.
Мені досі дуже ніяково за той випадок...
і я хочу дещо подарувати, щоб ти мені пробачила.
Знайти подарунок в аеропорту було нелегко, але я купив те...
що весь цей
вир емоцій, які я переживаю...
влучно уособлює.
Сподіваюся, ти оціниш.
«Нашвілл - супер».
Так, справді супер.
І ти супер.
А я після того вчинку не супер.
Але...
Сподіваюся, ти дивитимешся на футболку і згадуватимеш, що Нашвілл - супер.
І згадуватимеш, як нам тут було супер.
А той епізод,
коли було не супер, швидко забудеш.
Розмір XXL. Я майже впевнений, що в тебе не такий...
зате 100% бавовни.
Дякую.
Мені подобається.
Я дуже ціную цю футболку.
Мені так і кортить...
зробити з неї ганчірку для підлоги.
Приємно чути.
Ти супер.
Дуже тобі дякую.
Я прекрасно провела час.
Так, я теж.
Ідея дивна, бо ми провели разом цілу добу,
і ще сім годин в аеропорту і в літаку,
але, може, ти голодна? Не хочеш піти поїсти?
Так, поїсти не відмовлюся.
Але... я дуже вибаглива до соусів.
Стривай.
У тебе часом нема трьох великих пляшок білого соусу для барбекю Тіклера?
Були, але,
поки ти в літаку ходила в туалет, я їх випив.
Дуже прикро.
Що ж, була рада зустрітися. Бувай.
Бувай.
Стій, одна лишилася! Я йду.
Простежмо за кимось огрядним, щоб знайти гарний ресторан?
Переклад субтитрів: Ольга Переходченко