Paní prezidentko, náčelníci štábů,
pane premiére Cho,
je pro mne ctí být přítomen v Oválné pracovně,
i když je to za nemilých okolností.
Přicházím ze schůzky s nejlepšími vědci světa.
Všichni jsou mrtví.
Ten virus je dostal, do jednoho.
Já jsem získal vzorek, ale...
nemám ho ve zkumavce.
Je v mojí krvi.
Doktore Vincente, když máte ten virus v krvi, pak to znamená, že...
Ano.
Nákaza...
už se šíří.
Díky, Bene. Páni.
To bylo fakt mocný, Deve.
Ta pauza, co jsi udělal po té „nákaze“, byla skvělá.
Jedna z nejlepších pauz, co jsme tu dneska slyšeli.
Mockrát děkujeme, že jsi přišel.
Já děkuji... za váš čas.
Další taková pauza.
Bylo to skvělé. Příští týden za námi přiletí režisér.
Chci, aby ses s ním setkal. Někdo z mojí kanceláře se ti ozve.
To je super. Už se šušká, kdo by mohl hrát v hlavních rolích?
Mezi námi,
téměř už maj Colina Salmona a Kerry Washingtonovou.
A vypadá to, že toho zlého senátora, co uhne pohledem, bude hrát 50 Cent.
Takže to bude takový černošský film o viru?
Ano, přesně tak.
Ozvali se mi ohledně toho černošskýho filmu o viru. Je to dobrý.
Do prdele.
Co se děje?
Teď jsem zjistil, že se mi neaktualizuje kalendář.
Přijede doktor Ramusami. A já ho zapomněl vyzvednout na nádraží.
Ajaj. To je krutý.
Kamaráda až z Indie bys asi měl vyzvednout.
Všechny schůzky mám v kalendáři.
Ráno se ozve „cink“.
„Cink, cink.“ Naplánuju si den.
„Cink, cink“ a vidím plán dne.
Dnes žádné „cink, cink“ nebylo.
Když máš nový iPad, musíš si tam schůzky přesunout.
Proč se ty cinky nepřesunou samy?
„Cinky“ se neříká. Přestaň říkat „cinky“.
Nepřesunou se automaticky. Musíš je přesunout sám.
Volal jsem ti kvůli tomu. Ty se ale nikdy neozveš.
Doktor Ramusami teď asi bloudí po nádraží Penn Station
a jí preclíky.
Nemůžeš vědět, jestli jí preclíky. A navíc
tenhle nejhorší způsob, jak bejt ztracenej v New Yorku, je roztomilej.
Musím ho vyzvednout. Opravíš mi prosím ten iPad?
Můžu to udělat později? Jdu do kina na X-Meny.
Nechci prošvihnout upoutávky. Už musím.
Nejsem tvůj osobní ajťák.
INDIE
Co je to?
- To je moje počitadlo! - Dej mi to.
To bude porouchaný.
Ne, funguje dobře.
Ne, určitě je porouchaný. Já ti to spravím.
Ach jo...
Chci jít studovat medicínu a stát se doktorem.
Rameshi, na to nemáme dost peněz.
Nejdřív jdi na pár let do fabriky. Pak se uvidí.
A tady máme ordinace.
Takže to bychom měli hlavní části nemocnice.
Je vám všechno jasné?
Jo. Někde jsem slyšel, že když sem přijde nový doktor,
tak vezmete jeho rodinu do restaurace na steak.
To bude dnes?
Mám přivést ženu?
Ne.
Večeře nebude.
Můžete si zajít na jídlo do kantýny.
- Máš zavřené oči? - Jo.
- Máš je zavřené? - Jo.
Tak už je můžeš otevřít!
Počítač!
Díky, tati.
Já to udělám pak, jo? Jdu do kina na X-Meny.
Nechci prošvihnout upoutávky. Už musím.
Nejsem tvůj osobní ajťák.
Dobře.
VYRÁŽÍM.
Tak já už asi za chvíli vyrazím, tati.
Poslal jsem ti článek z časopisu Economist. Četl jsi to?
Ne, ještě jsem se k tomu nedostal.
Odhaluje, že kvůli zemědělským dotacím
bude celá země do deseti let úplně vyprahlá.
To je bezvadný.
Měl bych jít, ale rád jsem tě viděl, tati.
Můžeš mi ještě skočit do obchodu pro rýži, než půjdeš?
Promiň, ale nemůžu. Mám sraz s kámošem, jdeme do kina
a já strašně rád odpovídám na ty kvízy před filmem.
Takže už asi rovnou vyrazím.
TCHAJ-WAN
Toku, dojdi pro rýži.
Tati.
Opláchni tu rýži.
Dnes si dáme k večeři maso. Běž pro to kuře.
Toku, vždyť v Americe nebudeš vůbec nikoho znát.
Nebudeš mít nic.
Ale... budu tam mít možnosti.
Budu mít lepší život.
Promiňte, nemáme volný stůl.
Myslím, že nás tu nechtějí, protože jsme Asiati.
- Děkujeme za návštěvu. - Nashle.
Podnik si vede dobře. Moc dobře.
Všechny naše oběti za to stály. On bude mít lepší život.
Tady bude moct dělat, co se mu zachce.
Promiň, ale nemůžu. Mám sraz s kámošem, jdeme do kina
a já strašně rád odpovídám na kvízy před filmem.
Takže asi hned vyrazím.
Chápu.
Užij si to.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
RODIČE
Tak z těch 15 filmů o X-Menech, co jsem viděl,
je tenhle rozhodně v první devítce.
To jo. Bylo tam tak 30 hrdinů a 40 padouchů.
V těchhle filmech teď bývá strašně moc lidí.
Zpráva od táty:
„Přijď mi prosím spravit iPad. Teď cinká pořád.“
Taky ti táta furt píše, ať něco spravíš?
Ten asi ani neumí poslat zprávu. Navíc nesnáší osobní rozhovory.
Jeho průměr jsou tak tři slova týdně.
Jsou divní. Já řekl tomu svýmu, že se mi ozvali z filmu Nakažení.
To je ten černošskej o viru? Dobrý!
Díky.
Tak mu to říkám a on jen: „Fajn. Spravíš mi iPad?“
Co takhle: „Skvělá práce, synku.“ Nebo: „Jsem na tebe pyšný“?
Slovo „pyšný“ jsem od táty v životě neslyšel.
Vždycky řekne: „To je všechno? To je vše, co jsi dokázal?“
Kdybych se vydal na Měsíc, tak jen řekne: „Kdy poletíš na Mars?“
„Briane, ty jsi byl na Měsíci? To je jak dodělat vyšší odbornou.
Co Harvard, neboli kdy poletíš na Pluto?“
Přijde mi, že asijští rodiče nemaj emoční kapacitu,
aby vyjádřili, že jsou pyšní nebo tak.
Byl jsi někdy s rodičema někoho bílýho? Jsou šíleně hodní.
Byl jsem na večeři s mámou expřítelkyně
a než jsme dojedli, objala mě víckrát
než moje rodina za celý můj život.
No, většina bílých rodin by mě nejradši adoptovala.
A do háje. Táta chce, abych s ním a doktorem Ramusamim zašel na čaj.
Pojď taky, ať se můžu vymluvit a zas zmizet.
To mám trávit čas s tvým tátou a dalším starým Indem?
Ne. Venku je hezky.
Jdu se poflakovat do parku a číst si na telefonu o machinacích v NBA.
No tak. Buď přece kámoš.
Dobře. Za to ale... se mnou půjdeš příští víkend.
Bratranec pořádá seznamovací párty pro asijsko-americké byznysmeny.
- Tak jo, platí. - Dobře.
Briane, ochutnej indické pochoutky.
Mysore pak? Murukku?
Mirchi? Omapodi?
Nebo třeba papadum?
Ne, děkuji.
A co takhle mini papadum?
Jasně, mini verzi si dám...
- Deve, jak jde hraní? - Jde to dobře.
Asi budu ve filmu, což je super. Zatím jsem dělal spíš reklamy,
ale chci teď prorazit jako skutečný herec.
Tohle byl můj první konkurz na film.
To je skvělé, jestli se ti to povedlo hned napoprvé.
Dík. To řekněte tátovi. Diví se, že ještě nehraju v Iron Manovi.
Filmy o Iron Manovi jsou moc dobré. Ten chlapík je silný a taky legrační.
Jak ses tedy dostal k herectví?
Bylo to něco, co jsi vždycky chtěl dělat?
To ne. Jednou jsem se procházel ve Washington Square Parku
a nějakej chlap mi říká, že hledají do reklamy někoho z menšiny.
Já to vzal a dobře mi zaplatili, tak jsem v tom pokračoval.
A tak jsem spadl do herectví.
Výborně. Vedeš si v životě dobře.
Tvůj otec v tvém věku teprve přestal pracovat v továrně na zipy.
„V továrně“?
Jo. Dva roky jsem pracoval v továrně na zipy,
abych si vydělal na studium medicíny.
- O tom jsi nikdy nemluvil. - Ano, on velmi tvrdě pracoval.
Víš, jak má zip takovou tu malou destičku, za kterou zatáhneš?
Dělal v nich dírky.
Byl v tom nejlepší.
Kdyby neodešel do Ameriky,
nejspíš bys teď v té továrně na zipy pracoval ty
a dělal dírky.
A místo toho je Dev v Americe,
kde je jeho největším problémem Wi-Fi.
To ale je vážný problém.
Pamatuješ na to video, jak chlap padá na dort?
- Načítalo se to věky. - Ten videoklip jsem viděl!
Moc legrační!
Briane, pošleš mi odkaz, prosím?
Jasně.
- Proč jsi nepožádal mě? - Briana mám rád.
Hele, Mason píše: „Šťastní až do smrti je pecka.“
Jeho slova. Půjdem?
Jo. To bylo šílený, o čem táta mluvil.
Práce v továrně na zipy? To jsem netušil.
Ty víš, jak to bylo s tvým tátou?
Jo, znám základní fakta.
Byl chudej. Byl v jiný zemi.
Bylo to drsný. Pak přišel sem.
Chci říct, že znám jádro příběhu.
Není to jádro příběhu všech imigrantů?
Nemělo by tě to zajímat, když jde o tátu?
Jo, ale jak říkám, on moc nemluví.
Našel jsem jeho fotku z armády a on na to jen: „Těžké časy“,
a pak odešel do jiné místnosti.
To je šílený.
My z první generace máme tak úžasný životy
jen díky tomu, že se rodiče tak obětovali.
A my jim ani nepoděkujem. Neděláme nic, čím bychom jim poděkovali.
Neměli bychom něco udělat?
Jako dárek nebo něco? Co bych tak mohl svému tátovi dát?
Nemá žádné zájmy.
Teda vlastně rád pije vodu, aby byl hydratovaný.
Mohl bych mu dát soudek vody.
Jde koupit měsíční předplatné na vodu?
Co je vzít někam na dobrou večeři?
Dozvíme se víc o jejich životech a prostě jim poděkujem.
Jo, jasně. Vsadím se, že můj táta bude pro.
Protože víš, co si bude moct dát k pití?
Vodu.
- Haló? - Ahoj, Deve.
Režisér nakonec nemůže zítra přiletět.
Moc se mu ale líbila tvá čtená zkouška a chtěl by to zopakovat po Skypu.
V bytě mi strašně hapruje Wi-Fi.
Šlo by to až za pár hodin? Půjdu ke kamarádovi.
Mají dost nabitý program. Můžeš rychle zajít někam jinam?
Jo. Jen si dojdu pro počítač a něco vymyslím.
Zavolám za čtvrt hodiny, jo? Díky.
Zdravím, slyšíte mě dobře?
Slyšíme, Deve.
Přečtěte scénu 22, text dr. Vincenta.
Jo, dobře. Odebral jsem vzorky.
Pokud jsou mé výpočty správné, mohla by se
v příštích 12 hodinách nakazit miliarda lidí.
Bože můj.
Moment. Jeden ze vzorků chybí.
Panebože. Ta ampulka... Někdo ji poškodil.
Doktore Vincente, ten patogen se šíří vzduchem.
Nákaza! Už se to šíří!
Tak jo, tady tě zastavím,
protože tady ta nákaza propukne.
Tak se do toho obuj. Sedíš?
Co kdybys vyskočil ze židle a zahrál, že ti to pohlcuje tělo?
Nákaza! Už se to šíří!
Ten virus mi pojídá tkáně!
Oči mám v jednom ohni!
Co se děje v laboratoři?
Místnost je kontaminovaná! Ten virus nás všechny zabije!
Všichni odsud okamžitě vypadněte! Honem, vypadněte!
Počkat! Už je pozdě!
Zamkněte ty zasraný dveře!
Musíme se obětovat, abychom zamezili šíření toho viru!
- Ne! - Pane.
Nevím, co děláte, ale tady to dělat nemůžete. Odejděte.
Dělám tu konkurz. Můžu ho dokončit?
Už to skoro je.
Dobře? Můžu?
Omlouvám se. Vezmu to odtud.
Do prdele! Ne!
A je to.
Děkuji.
Díky, Deve. To bylo skvělé. Ozveme se.
Proč je ksakru v kavárně? Ježíši Kriste, copak je houmlesák?
Video pořád běží.
A do háje. Promiň. Je to v pohodě.
Všem vám moc děkuju, že jste přišli.
Chtěli jsme vás s Brianem pozvat na večeři a poděkovat vám.
Tvrdě jste pracovali, přišli do této země,
zajistili jste nám lepší život a my vám neprojevujeme vděk.
Takže, na naše rodiče.
Promiňte, pane.
Můžeme si objednat to kuře s brokolicí?
Omlouvám se, že si to objednal.
Přineste prosím ta dobrá jídla, co podáváte jen Číňanům.
Jistě. Nemůžu uvěřit, že si myslí, že tohle jíme na Tchaj-wanu.
Věřil byste tomu?
Co je tohle extra speciální pálivé sečuánské kuře?
Rameshi, proč si to vybíráš? Vždyť pálivé vůbec nejíš.
Je to extra speciální. Musí to být dobré.
Deve, máš ty fotky z naší dovolené na Novém Zélandu?
Zapomněl jsem na ně. Omlouvám se.
Pořád něco fotí, ale nikdy nám ty fotky neukáže.
Udělal jsem pár fotek svým iPadem.
Ne, udělal jsi jen jedno dlouhé video.
Hele, je tam celá dovolená.
Vidíš tam všechno.
Mami, proč jíš jen bílou rýži?
Můžu si jíst, co chci. Říkám snad tobě, co máš jíst?
- Čínské jídlo nemusím. - Proč jsi to neřekla?
Mohli jsme jít jinam.
Mně se tu líbí. Jednou jsme tu s mamkou byli. Ale nic nejedla.
Jo, protože jí čína nechutná.
Mně zas jo. Je skvělá.
Další důvod, proč jsem vás pozval, je,
že se chci víc dozvědět o vás a o tom, jak jste sem přišli.
Tati, máš nějaké historky, o které se podělíš?
Nenapadá mě nic, co by za to stálo.
No tak, něco musíš mít.
Co jsi třeba dělal, když jsi vyrůstal na Tchaj-wanu?
Velmi tvrdě jsem pracoval.
Dobře. Zažil jsi něco obzvlášť zajímavého?
Ne.
A co vy? Co jste dělali v New Yorku, když vám bylo jako nám?
Já jen pracovala a starala se o tebe a tvého otce.
Jak jste se bavili?
- Nijak jsme se nebavili. - Uvědomuješ si,
že zábava je novinka, že jo?
Zábava je luxus, který má jenom vaše generace.
A když jsi byl malý? Čím ses bavil?
Tati, podívej se na tu kytaru! Nekoupíme si ji?
To je nesmysl.
Chceš seřezat? Na takové věci nemáme čas.
Hele, chlape, dívej. Koupil jsem ti kytaru.
Tati, zrovna hraju hru.
Měl jsi spoustu hraček.
Brali jsme tě na fotbal,
na hodiny kytary, měl jsi Nintendo.
Já se jednoduše učil, hrál si venku,
snědl trochu rýže a šel spát.
Mami, a co tvůj první den v Americe? Bylo to vzrušující?
Ne. Tvůj otec mě jen vyzvedl na letišti a šel do práce.
Nikoho jsem neznala, vlastně ani jeho ne.
Měli jsme domluvený sňatek
a znala jsem ho jenom asi týden.
Ale co ten první den? Šla jsi objevovat město?
Ne, seděla jsem na gauči a brečela.
To je dost smutné.
Ptal ses na to!
Vybavuješ si ještě něco?
Jo. Bála jsem se zvedat telefon,
protože mi nikdo nerozuměl kvůli mému přízvuku.
Taky jsem se bál zvedat telefon.
Oni tak ječí. „Cože? Co?“
Teď jsem do téhle země dorazil.
Proč jsou tak naštvaní?
To je na hlavu. Máš dobrou angličtinu.
Vybavuješ si ještě něco ze svých začátků tady nebo z dětství?
Snědl jsi svoje kuřátko?
- Ano. - Hele.
Nemáte víc kuřátek, co by se dala zabít?
Už tady čekám 45 minut. Kde je moje kuře s brokolicí?
Jednou, když byl Brian malý, tak jsme byli v restauraci
a přinesli tác zákusků, abychom si vybrali.
Brian vzal kus čokoládového dortu a rozmazal si ho po obličeji.
Jen abyste věděli, bylo mi sedm, takže...
„Ó, mňam!“
Já jsem jednou vzal Deva na pizzu.
Šikanovala ho jedna holka. Strčila ho do bazénu s balonky.
On povídá: „Tati! Wendy do mě strká!“
Hele. Ta holka ve škole propadla. Byla obrovská.
Tohle je zábava.
Bavím se.
Ten večer byl super. Já jsem nic z těch hovadin neznal.
Bláznivej život.
Táta se musel mýt v řece a teď jezdí autem, které na něj mluví.
Je šílený, že příběhy všech imigrantů jsou takhle ujetý.
Jsem rád, že jsme to podnikli. Byla by škoda
nevědět, že měl táta buvola jménem Ting Ting.
Nebo že máma měla kamarádku Kunjilikaku. Super jméno.
Jsi v té konverzaci se všema rodičema?
- Je tam i můj táta? - Řekl bych, že jo.
Nejspíš si po té večeři vyměnili čísla.
- Proč tam nejsem já? - Je tu jiný Brian.
Brian Donkers. Asi to někdo podělal.
Chtějí zas dneska na večeři.
Můj táta: „Čau u pana Chowa.“
Tvůj táta: „To vypadá dobře. Tam bych šel.“
- Co se to děje? - Nejdeme s nima znovu na večeři.
- Nechci to pravidelně. - Já chtěl jednu večeři.
Nechci být s tátou ve vážném vztahu.
- Řekni jim, že nemůžem. - Jo.
„Omlouváme se, ale máme s Brianem už jiné plány.“
Peter Chang: „Deve, neboj. Tyranka Wendy tam nebude. Ha, ha.“
A sakra. Peter Chang drsně vtipkuje.
Brian Donkers: „Já se přidám.“
TÁTA: ŠKODA, ŽE NEPŘIJDEŠ NA VEČEŘI. ZAVOLEJ.
Moc se omlouvám za ten divný konkurz po Skypu.
Když to přednesu znovu, tak to zvládnu lépe.
Ano, proto jsem tě zavolala na zkoušku do studia.
- Super. - Je tu ale komplikace:
Pro roli doktora Vincenta jsme vybrali jiného herce.
Jeho agent nám zavolal
doslova před deseti minutami, aby uzavřel dohodu,
a říkala jsem si, že než abychom...
plýtvali časem nás všech,
bude lepší říct ti pravdu.
Teď ale začínám toho rozhodnutí litovat.
Co se dá dělat. Stejně jsem neměl jiný program.
Tak já asi půjdu.
Vezmu si vodu.
Ta je určena spíš pro lidi, co tu čekají.
Není to tak úplně voda s sebou.
- To si děláš prdel? - Není na to, aby si ji někdo
jen vzal a odešel.
Tohle není New Orleans.
TÁTA: ASI NEMÁŠ ČAS. ZAVOLEJ, AŽ TO PŮJDE.
Ahoj.
Čau, tati. Jak to jde?
Zrovna jsem odvezl doktora Ramusamiho na vlak.
Jak se máš ty, chlape?
Nic moc.
Je všechno v pořádku?
Teď jsem měl schůzku s lidma od filmu a tu roli nedostanu.
To nevadí.
Dívali jsme se s mamkou na tvou reklamu na Go-Gurt.
Moc se ti to povedlo.
Ukázal jsi jim to na YouTube?
Ne, na konkurzech se obvykle neukazují videa z YouTube,
ale děkuju.
To nevadí. Vezmou tě do příštího filmu.
- Dobře. Tak zatím. - Ahoj.
Ahoj.
- Máte zavřené oči, že jo? - Jo.
Tak dobře, otevřete je.
Překvapení!
- Mám pro tebe dárek. - Moc pěkná.
Prý ti thatha nechtěl koupit kytaru, tak tady ji máš. A taky měsíční kurz.
Děkuju, Deve.
Za to si zasloužíš objetí.
- Děkuju. - A pro mě žádný dárek?
Jo. Pro tebe taky něco mám.
- Fotku! - Ta je moc krásná.
Mockrát děkuju. Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Tak jo... Kam se půjdeme najíst?
Mr. Chow's.
Rameshi, už s tím přestaň.
Víš, že čínské jídlo nejím.
- Nebo chceš něco uvařit doma? - Udělám nějakou kormu.
- Určitě nechceš zajít na večeři? - Ne.
Nemusíš nás brát na žádné luxusní večeře.
Jen nám jednou týdně zavolej. A budeme spokojení.
Ukaž, dej mi ten iPad.
TELEFONÁT S DEVEM
Promiňte pane Chowe
Dnes do vaší restaurace
Nepřijdeme
Přestaň s tím.
LIDÉ A LODĚ V EVROPĚ
Máš pravdu, tati.
Jsme dost v háji.
Já ti to říkal.
Ten chlap z kurzu kytary říkal, že jsi zrušil lekce.
Jo. Zkusil jsem to. Ale moc mě to nebavilo.
Když držím struny, bolí mě z toho prsty.
Co ta historka s thathou a kytarou,
když jsi byl malý?
Já nevím. Nech mě být.
Chci teď hrát hry na počítači.
Překlad titulků: Markéta Pavlíková