‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- פרק 5 -‬
‫טוב, מתוקה.‬
‫בסדר, גם אימא אוהבת אותך.‬
‫תתנהגי יפה אצל סבתא. ביי, מותק.‬
‫להתראות.‬
‫לאן אריקה חושבת שאת נוסעת?‬
‫לנופש סופרים.‬
‫לאן רג'ינה חושבת שאת נוסעת?‬
‫אמרתי לה שאני צריכה סוף שבוע לבד.‬
‫טוב.‬
‫את עדיין נוסעת הרבה לצפון?‬ ‫-לא ממש.‬
‫אריקה לא מתה על הטבע.‬
‫היא מפחדת להידבק במחלת ליים מקרצייה.‬
‫לאן אנחנו נוסעות? למקום מגניב?‬
‫יש לך יותר מדי שאלות.‬
‫תני לי לעשות את שלי. זאת הפתעה.‬
‫טוב. את יודעת שאני אוהבת הפתעות.‬
‫אני יודעת. זה מה שאני עושה בשבילך.‬
‫טוב.‬
‫תמשיכי לעצום עיניים, בסדר?‬
‫הגענו?‬
‫אפשר לפקוח עיניים?‬
‫כן, עכשיו אפשר.‬
‫טוב.‬
‫מה?‬
‫מה? רגע אחד.‬
‫רגע, אני מבולבלת.‬
‫מה, אנחנו רק קופצות להגיד שלום או משהו?‬
‫לא. כאן אנחנו ישנות.‬
‫הם פרסמו אותו באייר-בי-אנד-בי.‬
‫אבל אני מזהירה אותך,‬
‫העיצוב כבר לא שחור כפי שהיה.‬
‫כן?‬ ‫-אבל עדיין יהיה מגניב.‬
‫אוי, וואו.‬
‫זה טיפה מוזר, את יודעת?‬
‫זה באמת מוזר.‬
‫תראי את הגינה קדמית.‬
‫היא לא השתנתה.‬
‫טוב.‬
‫ברוכה הבאה לעבר.‬
‫וואו.‬
‫תראי את הבדים המוזרים האלה.‬
‫אוי, לא.‬
‫מה לעזאזל? איזה עיצוב קולוניאלי.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫תראי את הבד הזה, מותק.‬
‫מה לעזאזל?‬ ‫-ומה זה?‬
‫למה יש חתול מת על השולחן בסלון?‬
‫אוי, אלוהים, המטבח שלי.‬ ‫-אני לא שותה עליו קפה.‬
‫מה הם עשו?‬ ‫-אוף.‬
‫למה השולחן קטן כל כך?‬
‫למה התחתיות חומות-אדומות?‬
‫זה מטורף.‬
‫תראי את החרא הזה.‬
‫יש כלב על הקיר, ויש לו מסכה.‬
‫גם זה לא ישמח אותך.‬
‫משעמם בטירוף.‬
‫אבל זה עוד כלום. מאחורי הדלת הזאת…‬
‫כן?‬ ‫-הכי לבן שיש.‬
‫תיכנסי.‬
‫לא.‬
‫כמו פרק של "חוק וסדר: מדור מיוחד".‬
‫מי ישן פה?‬
‫אני מקווה שילדים קטנים.‬
‫הם יקומו לחיים ויהרגו אותנו בשנתנו.‬
‫הוא, כן? יש לו סכין, כזה…‬
‫זה בסדר, אני חמושה.‬
‫אי אפשר. אני חייבת לצאת מפה.‬
‫לא, אל תשאירי אותי פה.‬ ‫-אי אפשר להיות שם.‬
‫את יודעת, סבתא שלי נפטרה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-היא מתה.‬
‫אהבתי אותה. היא הייתה כמו סבתא שלי.‬
‫כן. גם היא אהבה אותך, למען האמת.‬
‫כן. וואו.‬
‫היא שאלה מה שלומך.‬
‫כן. למעשה, זה קרה לפני חודש בערך.‬ ‫די לאחרונה.‬
‫חרא. אני מצטערת.‬
‫שטויות.‬
‫כן.‬
‫זה היה מוזר, כי כשהם התקשרו להגיד לי‬
‫שלא נשאר לה הרבה זמן…‬
‫או משהו כזה…‬
‫עליתי לשיחת וידאו, כמובן.‬
‫ואמרתי, "היי, סבתא". את יודעת, "מה שלומך?"‬
‫ואת מכירה את זה כשהם שם, אבל הם לא שם.‬
‫כאילו הם עוברים בין העולמות, לא יודעת…‬
‫ואז היא נפטרה כעבור שבוע בערך.‬
‫זה היה ממש מוזר.‬
‫כאילו…‬
‫זה מוזר, אני יודעת.‬ ‫-ריק.‬
‫וזה קשה, כי את רחוקה מהם כל כך,‬
‫אז אי אפשר להתאבל באותו אופן.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אבל… כן.‬
‫ומה שמטורף…‬
‫בעצם, זה חמוד. זה ממש חמוד בעיניי.‬
‫ש… את זוכרת את הצחוק שהיה לסבתא?‬
‫הצחוק הרועש הזה?‬ ‫-כן.‬
‫כשלולה צוחקת,‬
‫כשהיא ממש צוחקת, היא צוחקת באותו אופן.‬
‫זה נחמד, כי…‬ ‫-היא העבירה את הגן.‬
‫נכון? כאילו, "טוב, היא הלכה לעולמה,‬
‫אבל היא עדיין פה דרכי, דרך התינוקת שלי".‬
‫כן. היא עדיין איתנו.‬ ‫-את יודעת?‬
‫אמן.‬
‫כן.‬
‫אני יודעת.‬
‫היא ידעה לבשל חתיכת עז בקארי.‬
‫בטח, אני עדיין זוכרת את העז.‬
‫העז בקארי, רכה.‬ ‫-וואו.‬
‫נופלת מהעצם. כמו עיסוי ברגליים.‬ ‫-למדת להכין את זה?‬
‫לא.‬ ‫-זאת הבעיה. חרא.‬
‫אני יודעת. פישלתי.‬
‫עכשיו בא לי קצת.‬
‫סבתא!‬
‫היא שם.‬ ‫-כן.‬
‫איך הולך בעבודה החדשה שלך?‬
‫העבודה החדשה ממש מבאסת.‬
‫היא פשוט… אני לא יודעת.‬
‫אני שונאת אותה.‬ ‫אני שונאת להיות כפופה לאנשים.‬
‫אני שונאת…‬
‫אני שונאת להיות כבשה.‬
‫זה מה שאת כשאת עובדת בעבודה משרדית.‬
‫הבוס שלך אומר,‬
‫"את יכולה לבוא קצת מוקדם יותר ביום שני?"‬
‫כן.‬
‫"תוכלי לעבוד בסופ"ש?"‬
‫לא.‬
‫זה נכון, אחותי.‬
‫כאילו, האוכל שאנחנו צריכות לתת להן,‬
‫הוא כמו הצ'קים שלנו.‬
‫הינה הצ'ק שלך. בבקשה.‬
‫אנחנו כזה, "קדימה. כי אני צריכה לאכול".‬
‫כן, זה פשוט… זה מוזר‬ ‫אחרי שראית את הצד השני, את יודעת?‬
‫להצליח זה כמו להיות בגן עדן.‬
‫וכשההצלחה חולפת,‬
‫התחושה היא שמישהו בא מאחורייך,‬
‫טופח לך על הכתפיים ואומר,‬
‫"את חייבת ללכת לגיהינום לזמן מה".‬
‫כאילו, הגיהינום לא היה נורא כל כך‬ ‫אם לא הייתי מכירה את גן עדן.‬
‫נכון.‬
‫אז אני בגיהינום כרגע בעבודה הזאת.‬
‫אבל את יודעת, יש לי ביטוח.‬
‫זאת פרנסה.‬
‫אבל מה עם הכתיבה? נראה לך שתוכלי…‬
‫להתחיל שוב?‬
‫כאילו, אני לא יודעת.‬
‫אחרי שקטלו את הספר השני,‬
‫ואנשים אמרו שהוא לא שווה כלום…‬
‫אני לא יודעת. נראה לי ש…‬
‫התחלתי לחשוב שאני לא שווה.‬
‫אי אפשר להאמין לדברים הטובים שאומרים‬
‫ולא להאמין לדברים הרעים.‬
‫זה גרם לי לא לרצות להיחשף שוב.‬
‫אז כן.‬
‫אשחק אותה כבשה לזמן מה.‬
‫דברים מוזרים חסרים לי.‬
‫מה למשל?‬
‫למשל…‬
‫להרים עטיפות של ממתקים ומגבות.‬
‫יש הרבה על הרצפה בבית שלי כרגע,‬
‫אם את רוצה לבוא ולסייע.‬
‫אנחנו נעריך את זה.‬
‫איך החיים שלך?‬
‫מה שלום "אריקה"?‬
‫למה את תמיד אומרת את השם שלה בצורה מוזרה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-זה מגוחך.‬
‫אני חייבת. זו חובתי.‬
‫היא בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫מה שלום "רג'ינה"?‬
‫את יודעת מה? היא בסדר.‬
‫היא בסדר.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫למה הנשים שאנחנו אמורות להיות איתן‬ ‫חייבות להיות משעממות כל כך?‬
‫כאילו, אנחנו עוברות כל מיני מערכות יחסים,‬
‫ואז מכירות מישהי.‬
‫זה לא מסתדר.‬
‫ואז מכירות מישהי אחרת.‬
‫הבעיות שלה לא זהות לבעיות של הקודמת,‬
‫אז אנחנו אומרות, "זה יצליח".‬
‫וזה לא ממש מתאים.‬
‫ואז אנחנו מתחילות לחשוב, "רגע. זין!‬
‫מה אם זה בגללי? מה אם אני הבעיה?"‬
‫זה בהחלט לא בגללך.‬
‫את לא הבעיה.‬
‫מערכות יחסים זה מבולגן.‬
‫רק צריך להמשיך לחפש עד שמוצאים את האדם‬
‫שמוכן לסבול את הבלגן שלך.‬
‫איך הבלגן שלך?‬
‫אריקה בסדר גמור.‬
‫היא… אני לא יודעת. היא…‬
‫משעממת.‬
‫לא. היא לא משעממת.‬
‫היא פשוט לא את.‬
‫אלוהים, אנחנו רעות?‬
‫אוי, אלוהים. אל תעשי את זה.‬
‫אני יודעת. אני רק אומרת…‬ ‫-די. תעצרי.‬
‫טוב. דיברנו על זה.‬
‫מה אמרנו?‬
‫אסור לנו לדבר על "הדבר",‬
‫כי אחרת "הדבר" יגרום לנו להסתחרר.‬
‫בלי להסתחרר.‬
‫תגידי את זה שוב.‬
‫בלי להסתחרר.‬
‫אז הבאתי לך משהו קטן מהחנות שלי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫- עתיקות שחורות -‬
‫אהבתי את הלוגו החדש.‬ ‫-כן?‬
‫כן. הוא נראה טוב.‬
‫תראי מה זה.‬
‫אוי… מה?‬
‫חיפשתי את זה.‬
‫כן. זו מהדורה ראשונה.‬
‫כמובן. אלוהים.‬
‫תודה, מותק.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫וואו, אני חייבת להגיד,‬
‫ממש שיחקת אותה.‬
‫אני גאה בך.‬
‫תודה.‬
‫מרגש לשמוע את זה ממך.‬
‫אבל באיזשהו מקום…‬
‫כשהיינו יחד, היה ממש קשה.‬
‫את יודעת, כי הסתכלתי עלייך,‬ ‫והיו לך המון מטרות,‬
‫ומימשת אותן.‬
‫הסתכלתי על החיים שלי וחשבתי,‬
‫"אין לי משהו כזה". את יודעת?‬
‫ואני חושבת שבאיזשהו מקום‬ ‫נטרתי לך טינה בגלל זה.‬
‫אבל עכשיו השגתי את זה,‬
‫ואני באמת מבינה מה זה עושה לך.‬
‫את מבינה אותי?‬ ‫אני מבינה מה זה עושה לאנשים.‬
‫את יודעת, יש…‬
‫יש זוג בלוס אנג'לס שהעיסוק שלו דומה לשלי,‬
‫אבל הם התמחו במזכרות של שחורים.‬
‫אה, כן. נראה לי ששמעתי עליהם.‬
‫כן, הם חארות.‬
‫הם חארות, הם אנשים מחורבנים.‬
‫כשאני רואה אותם,‬
‫הם סנובים, כאילו הם לא מכירים אותי.‬
‫אוי, חרא.‬
‫תראי אותך. מוכנה שיכירו בך.‬
‫טוב.‬
‫אני יודעת! אני יודעת.‬
‫לא ידעתי שאני יכולה להיות תחרותית כל כך.‬
‫חרא. זה קורה לטובים ביותר, בסדר?‬
‫זה דבר טוב.‬ ‫-כן.‬
‫גם לי יש משהו בשבילך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫לא אינטלקטואלי באותה מידה, אבל את יודעת…‬
‫תראי לי. תודה.‬
‫תחזיקי את זה?‬ ‫-כן.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫כאילו, תראי…‬ ‫-טוב, תראו אותה.‬
‫אם כבר נסענו לחופשה…‬ ‫-בואי נעשה את זה כמו שצריך!‬
‫השירותים פה ליד, אם את רוצה למדוד.‬
‫את רוצה שאמדוד?‬
‫אבל זאת החלטה שלך, את יודעת?‬
‫אני אעשה לך טובה. אלך…‬
‫תשמעי, היא חמודה.‬ ‫-כן.‬
‫היא צמודה.‬ ‫-היא תהיה חמודה עוד יותר על הגוף שלך.‬
‫טוב? תלבשי אותה.‬ ‫-טוב.‬
‫בסדר. טוב.‬
‫רגע.‬
‫דניס!‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫את יכולה לבוא לפה?‬
‫בשמחה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-נתקעתי.‬
‫אוי, חרא.‬
‫היא ממש קטנה.‬
‫מה נסגר?‬ ‫-השתגעת? היא קטנטונת.‬
‫טוב, תחזיקי מעמד. אולי נצטרך לגזור אותה.‬
‫חרא.‬ ‫-אל תצחקי. אל תצחקי עליי עכשיו.‬
‫נראה לך שהגוף שלי לא השתנה מאז הלידה?‬
‫זה מטורף.‬
‫אני לא מבינה במידות.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫אני נראית מגוחך.‬
‫אסור לנו לדבר על זה בחיים.‬
‫את עדיין נראית ממש טוב בעיניי.‬
‫די עם כל זה. בואי נתפשט וניגש לעניינים.‬
‫טוב. תחבקי אותו בשמי בבקשה.‬
‫טוב. תודה. בסדר. ביי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫ג'סטין מצמיח שיניים.‬
‫כן. אז הוא לא הכי מרוצה מהמצב כרגע,‬
‫אבל את מכירה את החרא הזה. אלוהים.‬
‫יש לי עצה בשבילך.‬
‫ניסית פעם גרגירי קמומיל?‬
‫אני לא יודעת מה זה.‬
‫זו מתנה משמיים.‬
‫משפשפים אותם על החניכיים של התינוק…‬
‫הכול מסתדר.‬ ‫-טוב.‬
‫תנסי.‬ ‫-אני אעביר את המסר בהקדם.‬
‫כן, תעשי זאת. כן.‬
‫בן כמה הוא עכשיו?‬
‫בן שנתיים בדיוק.‬
‫כן, בדיוק היה לו יום הולדת.‬ ‫ואימא שלי קנתה לו אוטו.‬
‫איזה מין אוטו?‬
‫טוב. רגע, אני יודעת שזה נשמע מטורף.‬ ‫-זה נשמע מטורף.‬
‫לא. אימא שלי גרה ליד איזו משפחה.‬ ‫-בסדר.‬
‫ולילד שלהם יש אוטו ממונע קטן.‬
‫טוב.‬
‫אז היא חייבת להיות תחרותית בכל דבר…‬
‫כן?‬
‫והיא החליטה שהיא רוצה‬ ‫לקנות גם לג'סטין אוטו ממונע.‬
‫אז חזרתי הביתה.‬
‫הקטנצ'יק עוצר לידי באאודי לתינוקות.‬
‫זה… די. תפסיקי.‬
‫טוב? עם חלונות כהים.‬
‫אימא שלך לא אמיתית.‬
‫אז הוא לוחץ על כפתור והחלון נפתח.‬
‫הוא מוציא את הראש ואומר,‬
‫"אימא, איך זה שלך אין אאודי?"‬
‫בקול עמוק.‬ ‫-חצוף.‬
‫כאילו, "מה? מה קורה?"‬ ‫-חצוף.‬
‫אוי, אלוהים. כן, זה מטורף.‬ ‫-אלוהים.‬
‫לולה ממש אוהבת טרקטורים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני לא יודעת מה קרה.‬ ‫לקחתי אותה לקטיף תותים,‬
‫והיינו חייבות לעלות על טרקטור.‬
‫אני רק יודעת שאני לא יכולה‬ ‫להלביש אותה במעיל‬
‫כדי שהיא תצא מהבית‬
‫בלי לצפות במשך חצי שעה‬ ‫בסרט תיעודי של ה-BBC על טרקטורים.‬
‫וזה משעמם בטירוף.‬ ‫-ממש לא קשור.‬
‫אולי היא רוצה להיות חקלאית‬ ‫כשהיא תהיה גדולה.‬
‫נשמע שהיא תהיה קרובת משפחה כשתגדל.‬
‫כן.‬
‫וזה מרגש.‬ ‫-כאילו, זה יהיה מדהים.‬
‫אלוהים.‬
‫אני לא מאמינה שאנחנו בבית הישן שלנו,‬
‫מחליפות מור"קים על הילדים.‬
‫אלוהים, אני יודעת.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-וואו.‬
‫מטורף.‬
‫אני חושבת כל הזמן‬ ‫על השנה הראשונה עם ג'סטין.‬
‫היה קשה מאוד.‬
‫בכל יום הרגשתי שאני יוצאת למלחמה.‬
‫אבל לפחות הייתה מישהי שיצאה למלחמה איתי.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודעת איך עשית את זה לבד.‬
‫כן.‬
‫כן, לפעמים גם אני לא, בכנות.‬
‫זה היה קשה, בהחלט.‬
‫אבל בו זמנית,‬ ‫גם אהבתי לעשות את זה לבד. את יודעת?‬
‫והיו ימים קשים מאוד‬ ‫ולילות קשים מאוד-מאוד, אבל…‬
‫היו גם רגעים שבהם…‬
‫אני לא יודעת…‬
‫עלה בדעתי שאם היינו עושות את זה יחד,‬
‫היינו מעבירות את זה בצחוק,‬
‫ואיכשהו זה היה קל יותר. את יודעת?‬
‫כן.‬ ‫-אבל…‬
‫סליחה שלא הייתי שם כדי להצחיק אותך.‬
‫זה בסדר.‬
‫למה החלטת שאת רוצה ילדים בכלל?‬
‫מתי הפסקת לפחד?‬
‫לא נראה לי שהפסקתי לפחד מתישהו.‬
‫טוב. בסדר.‬ ‫-אני עדיין מתה מפחד.‬
‫אני לא יודעת. פשוט…‬
‫אזרתי מספיק אומץ כדי לקפוץ סוף סוף.‬
‫אבל אם לא היינו עוברות את מה שעברנו,‬
‫לא בטוח שזה היה קורה.‬
‫כן.‬
‫טוב, שאלה היפותטית בשבילך…‬ ‫-טוב? טוב.‬
‫בואי נגיד…‬ ‫-כן?‬
‫שאנחנו במסיבה.‬
‫מקסוול מתנגן ברקע.‬ ‫-מתה עליו.‬
‫את לא מכירה אותי…‬
‫אני לא מכירה אותך.‬
‫ואני מזמינה אותך לדייט.‬
‫היית מסכימה?‬
‫כן.‬
‫הסכמתי אז, הייתי מסכימה היום.‬
‫כן, אבל אז הייתי נוצצת יותר.‬
‫בדיוק עמדתי להתפרסם.‬
‫ועכשיו אני בדיוק כמו כולם.‬
‫ומה רע בזה שאת כמו כולם?‬
‫הכול.‬
‫ראיתי את החתונה שלך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כן, היא קפצה בסטורי באינסטגרם.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת כמה חברים משותפים יש לנו?‬
‫מיליון. בסדר?‬ ‫-זה נורא.‬
‫זה נמשך כל היום. צפיתי בכל החתונה שלך.‬
‫אוי, אלוהים. זה נורא. אני מצטערת.‬
‫לא, אחותי.‬
‫השאלה היחידה שלי…‬ ‫-כן?‬
‫למה כולם שמחו כל כך‬ ‫שאת מתחתנת עם מישהי אחרת?‬
‫כאילו, הם הזיעו על רחבת הריקודים.‬
‫דיברו על…‬
‫"סוף סוף, זה קרה לה‬
‫היא מצאה מישהי ברמה שלה"‬
‫חשבתי לעצמי, "אוף! חרא".‬ ‫-זין.‬
‫וגם אהבתי שהשתמשת באותו קייטרינג.‬
‫אוי, לא. היה לי ממש לא נעים.‬ ‫-חשבתי, "באמת?"‬
‫זה היה ממש לא נעים,‬
‫אבל האוכל טעים כל כך, לא התאפקתי.‬
‫אני יודעת שהוא טעים.‬
‫אני עדיין חולמת על העוף בחמאת הדבש.‬
‫הוא היה מעולה.‬
‫אריקה ואני רצינו אותם לחתונה שלנו,‬ ‫אבל הם היו תפוסים.‬
‫זאת הסיבה שאחרי היום הזה…‬ ‫-כן?‬
‫יצאתי מהרשתות החברתיות.‬
‫אמרתי, "על הזין.‬ ‫אני עוברת לטלפון קונכייה".‬
‫את יודעת מה? זה עדיין מטורף… בקטע טוב,‬
‫אבל מטורף בעיניי שעשית את זה.‬
‫אני מסתכלת על אריקה,‬ ‫"הכלבה גנבה לי את החלום".‬
‫אני לא יודעת. החלום הפך לסיוט…‬
‫אה, כן?‬
‫כי הקונכייה לא עושה כלום.‬
‫אי אפשר לבדוק את מזג האוויר,‬ ‫אי אפשר לנווט.‬
‫אי אפשר לעשות כלום.‬
‫לכן היא רוצה שאקנה טלפון חכם.‬
‫אבל מה את עושה כשהיא לא לידך?‬
‫באמת הייתי צריכה‬ ‫למצוא פתרון להזמנת נסיעות,‬
‫כי את זה הקונכייה בהחלט לא עושה.‬
‫אז חיפשתי באינטרנט ומצאתי חברה,‬
‫היא נקראת…‬
‫היא נקראת "סע-סע-סבא". בסדר?‬
‫זה שירות נהגים לאנשים זקנים.‬
‫מתקשרים למספר ואיש עונה לך ואומר,‬
‫"דניס! איפה את?‬
‫ולאן את מנסה להגיע?"‬
‫אני אומרת איפה אני.‬
‫הם מגיעים. אני יודעת שהם מצפים לאישה זקנה‬
‫שיצאה מהסדרה "227".‬ ‫-טוב, כן.‬
‫ואני, שחורה ומצחינה מוויד,‬
‫נועלת נעלי רטרו של אייר ג'ורדן,‬ ‫נכנסת לאוטו.‬
‫הם כזה, "כלבה, אם לא תזמיני אובר…"‬
‫איזה מוזר.‬
‫זה מגוחך.‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫הכרת את המילים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫היי.‬
‫לרדת נמוך.‬
‫לעזור לך לקום, מותק?‬
‫היי.‬
‫אוי, חרא, צריך…‬
‫חובה לעשות את זה.‬
‫מה? אה, רגע.‬
‫אני לא יודעת איך עושים את זה.‬
‫מה מצחיק אותך?‬
‫אני פשוט…‬
‫אני מתה על זה שאת כבר לא צריכה‬ ‫להסתיר ממני שום דבר.‬
‫אני לא צריכה להסתיר כלום.‬
‫אנחנו כבר לא נשואות. טוב?‬
‫אוכל בשמחה את עוגת הביסקוויטים הזו במיטה.‬
‫יש לי פה גם סוכריות חמוצות.‬ ‫-ברור.‬
‫חרא. את רוצה ביס?‬
‫כן, טוב. איך שבא לך.‬ ‫-כן.‬
‫היא יצאה טוב.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫חיממת אותה במיקרוגל?‬ ‫-כמובן.‬
‫אני יודעת איך אוכלים אותן.‬
‫זה לא רע.‬
‫את יודעת מה מוזר?‬
‫מאז שהתחלנו לעשות את זה,‬ ‫אני מרגישה ממש רגועה.‬
‫גם אני.‬
‫כנראה כי סוף סוף הורדנו את המסכות.‬
‫את יודעת? הסרנו את המגננות שלנו.‬
‫זה נחמד.‬
‫זה זמני.‬
‫כי את יודעת,‬
‫כשיגיע יום שני,‬
‫נשוב ללוח השידורים הקבוע.‬
‫הייתי צריכה להילחם עלינו?‬
‫מה? לא. בואי הנה.‬
‫לא. אל תחשבי ככה.‬
‫את עשית מה שהיה נכון לך,‬
‫אני עשיתי מה שהיה נכון לי.‬
‫אני פשוט דואגת לפעמים,‬
‫כאילו, כמה זמן נוכל לעשות את זה?‬
‫את יודעת?‬
‫פשוט נמשיך עד שיתפסו אותנו?‬
‫אני לא יודעת. אני…‬
‫אני מפחדת שזה לא ייגמר טוב.‬
‫היי, את יודעת מה? בואי לא נעשה את זה.‬
‫אני איתך, אני מבינה, אבל בואי נימנע מזה.‬
‫ברגע זה, כן?‬
‫אנחנו בסך הכול שתי נשים קשוחות‬ ‫שנופשות בבית של הזקנים האלה.‬
‫כן?‬
‫ומעבר לפינה יש בערך 500 דובונים.‬
‫והכול נפלא.‬
‫כן.‬
‫הכול נפלא.‬
‫תרגום כתוביות: דניאלה מגדל‬