APROBAT DE AUTORITATEA COMICS CODE
Bun, hai să mai facem asta o dată.
Numele meu e Peter Parker.
Am fost mușcat de un păianjen radioactiv.
Și, timp de 10 ani, am fost singurul
și unicul...
... Om-Păianjen.
Restul îl știți sigur.
Cu putere mare, vine o responsabilitate mare.
Am salvat niște oameni, m-am îndrăgostit, am salvat orașul.
Și apoi am salvat orașul iar. Și iar, și iar, și iar.
Și am făcut...
Am făcut asta.
Nu prea vorbim despre asta.
Sunt o revistă de benzi desenate, cereale.
Am scos un album de Crăciun. Am o temă muzicală excelentă.
OMUL-PĂIANJEN
Și sunt o acadea așa și-așa.
Adică, am arătat și mai rău.
Dar după toate astea...
... tot îmi place să fiu Omul-Păianjen.
Cui nu i-ar plăcea?
Oricâte lovituri îmi iau...
... găsesc întotdeauna un mod de a reveni.
Pentru că singurul lucru dintre acest oraș și anihilare...
... sunt eu.
Există un singur Om-Păianjen.
Și e chiar în fața voastră.
Miles!
Miles, e timpul să mergi la școală!
Miles!
- Miles! - Da! Da?
Ți-ai pregătit geanta de școală?
Da.
- Îmi calc ultima cămașă. - Grăbește-te! Hai, băiete!
Ești om în toată firea. Să le arătăm profesorilor asta.
Miles!
- Unde mi-e laptopul? - Unde l-ai lăsat?
- Dacă vrei să te duc, plecăm acum! - Nu, tată, merg pe jos.
- Șoferul tău, o dată... - E în regulă.
- Miles! Trebuie să pleci. - Imediat!
- Trebuie să pleci. - Imediat!
- Mamă, trebuie să plec. - Imediat.
Ne vedem vineri.
Bine, mami. Pe curând!
Uite cine s-a întors! Care-i treaba?
Trec pe aici. Ce mai faci?
- Milito, îți place școala nouă? - Sigur!
Ai simțit cutremurul azi-noapte?
Despre ce vorbești? Am dormit ca un prunc.
- Cum e la școala nouă? - Ușor!
- Ne e dor de tine, Miles. - Încă locuiesc aici!
Stai, ți-e dor de mine?
La naiba!
Haide!
Pe bune, tată. Puteam să merg pe jos.
Mergi sâmbătă, să dai abțibildurile jos.
Ai văzut asta? Nu știu dacă am fost eu.
Și cele două de ieri, de pe Clinton.
Da, pe alea le-am lipit eu.
Ia te uită! Altă cafenea.
- O vezi? - Sigur. Da.
- Cum îi spune? - Foam Party.
„Foam Party”? Zău așa! Și toată lumea a făcut coadă.
- Vezi asta? - Da.
- E cafenea sau discotecă? - Tată, ești bătrân.
Există rapoarte despre o activitate seismică misterioasă.
Surse apropiate de Omul-Păianjen spun că se ocupă de asta.
Omul-Păianjen. Tipul ăsta se vântură pe-aici o dată pe zi...
... zip-zap-zop cu masca lui, și nu dă socoteală nimănui, nu?
Da, tată. Da.
Iar oamenii mei sunt pe străzi, își riscă viața, fără măști.
- Noi ne arătăm fața. Responsabilitate. - Mai repede. Îi știu!
- Abilitățile atrag și responsabilitatea. - Nu așa e zicala.
Îmi plac cerealele lui, recunosc.
Doamne, nu trece poliția pe roșu?
Ba da, unii. Dar nu și tatăl tău.
ACADEMIA VISIONS BROOKLYN
De ce nu mă pot întoarce la Brooklyn Middle?
Încerci două săptămâni. N-o să vorbim despre asta.
- Școala nouă e elitistă. - Elitistă?
Și aș prefera o școală normală, printre oameni.
Ăștia sunt oamenii tăi.
Sunt aici doar pentru că am câștigat loteria aia idioată.
Nici vorbă! Ai luat testul de admitere, ca toată lumea.
Ai o oportunitate.
Vrei să-i dai cu piciorul? Să ajungi ca unchiul tău?
Ce are unchiul Aaron? E de treabă.
Toți facem alegeri în viață.
- Mie nu mi se pare că am de ales acum. - Nu ai!
Te iubesc, Miles.
Da, știu, tată. Ne vedem vineri.
- Trebuie să spui și tu „Te iubesc”. - Pe bune, tată?
- Vreau să aud. - Vrei s-auzi?
- Mă lași la școală. - „Te iubesc, tată.”
- Uită-te la locul ăsta! - „Tată, te iubesc.”
Tată, te iubesc.
S-a recepționat.
Leagă-ți șireturile, te rog.
„Te iubesc, tată.”
Bună dimineața! Ce faceți?
- Weekendul a fost scurt, nu? - „S-a recepționat”.
Doamne, ce jenant! Purtăm aceeași haină.
- Ai șiretul dezlegat. - Da, știu. E o alegere.
Cine poate rezolva asta?
La ora asta se vorbește castiliană.
... știut ca silogism.
Citiți două capitole din „Marile Speranțe”.
Un test pentru acasă despre presiunea volumetrică.
Un eseu de 5 pagini cu concluziile voastre.
... nenumărate alte posibilități. Ar putea exista un univers în care port roșu.
Sau pantaloni de piele.
Dle Morales, te miști pe întuneric. Ai întârziat din nou.
Einstein a spus că timpul e relativ, nu?
Poate n-am întârziat. Poate ați venit voi devreme.
Scuze. Dar era atât de liniște!
Mai stai acolo sau vrei să stai jos?
Universul nostru este, de fapt, unul din multe universuri paralele
care există în același timp.
Datorită celor de la Fundația Fisk...
- Mi-a plăcut gluma ta. - Chiar?
Adică, n-a fost nostimă. De-aia am râs.
A fost o chestie deșteaptă, așa că mi-a plăcut.
Nu cred că te-am mai văzut.
Fiecare alegere pe care o facem ar crea nenumărate alte posibilități.
Un „dar dacă” până la infinit.
Un zero?
Alte câteva și va trebui să mă dați afară, nu?
Poate nu sunt potrivit pentru școala asta.
Dacă o persoană legată la ochi ar alege „adevărat” sau „fals” întâmplător,
știi ce scor ar obține?
- 50%? - Exact!
Singurul mod de a greși toate răspunsurile e să știi care sunt cele corecte.
Încerci să renunți.
Și n-o să te las.
Îți dau un eseu personal.
Nu despre fizică, ci despre tine.
Și ce fel de persoană vrei să fii.
Marile speranțe
- Miles - TE URMĂRESC!!!
Unchiule Aaron! Hei! Te-ai speriat?
Vrei asta?
- Cum merge cu școala? - Grozav! Am mulți prieteni.
Nu poți să spui că e așa rău acolo.
Fete deștepte, asta vrei. Acolo trebuie să fie plin.
Nu, nu e niciuna.
Nu vreau să-mi știu nepotul pe străzi, fără tact.
Am tact.
E o fată nouă. De fapt, mă place. Știi cum e.
Cum o cheamă?
Punem bazele acum.
Știi de atingerea pe umăr?
Normal!
Dar spune-mi oricum.
Mâine, găsește fata. Du-te la ea și spune-i:
„Hei!”
- Pe bune, unchiule Aaron? - Îți spun, e științific.
Deci mă duc la ea și-i spun: „Hei!”
Nu, nu, nu, nu. Așa: „Hei!”
„Hei!”
Nu. „Hei!”
„Hei!”
Sigur ești nepotul meu?
- „Tata: Ți-ai făcut temele?” - Ea e?
Ar trebui să plec. Mai am o lucrare de făcut în seara asta.
Mi-ai ascuns ceva? Le-ai făcut deja?
Nu, omule. Îl știi pe tata. Nu pot.
- Haide! Știu un loc de necrezut. - Nu, nu pot. Nu pot.
O să dau de necaz.
Spune-i că profa de artă te-a pus să-l faci.
ZONĂ DE RESTRICȚIE DOAR PERSONAL AUTORIZAT
- De unde știi de locul ăsta? - Am lucrat aici.
Ce-i?
Da, știam eu că suntem rude.
Brooklyn!
E multă istorie pe pereții ăștia.
Ce tare!
Acum ești pe cont propriu.
Mai încet un pic.
Așa e mai bine.
E perfect.
Vezi ce ai acum? Greșelile fac parte din asta.
Adevăratul Miles iese din ascunzătoare.
Acum tai linia aia cu altă culoare.
M-ajuți?
Voiai să se scurgă? Dacă da, e în regulă, dacă nu, trebuie să te miști.
E intenționat.
fără speranțe
- Am sărit calul? - Nu.
Miles, înțeleg exact ce faci aici.
Da. Știi, și eu cu tatăl tău făceam asta pe vremuri.
- Nu mai minți. - E adevărat.
După aia s-a făcut polițist și, nu știu...
E de treabă, dar...
Știi ce spun.
Bine, haide! Trebuie s-o șterg.
Miles, hai să mergem!
Ce ciudat! Mi s-au micșorat pantalonii.
Cred că am ajuns la pubertate.
TREBUIA S-O ȚIN PENTRU MINE
Îmi trebuie pantaloni noi.
Stai! De ce e vocea din mintea mea atât de tare?
Ce?
- Ești bine? - Ce?
De ce sunt atât de transpirat?
De ce ești atât de transpirat?
E o chestie la pubertate.
Nu știu de ce am spus asta. Nu sunt la pubertate.
Am fost, dar am terminat.
Sunt bărbat.
Ești nouă aici, nu? Avem asta în comun.
Da. Ăsta ar fi un lucru.
Super! Da.
Eu sunt Miles.
Eu sunt Gwe...anda.
Stai, te cheamă Gwanda?
Da, e african. Sunt sud-africancă.
N-am accent, pentru că am fost crescută aici.
Atinge-o pe umăr acum, până nu pleacă.
De ce e atât de înfricoșător?
Fac asta cu încetinitorul sau doar mi se pare?
Glumesc! E Wanda. Fără „G”. Asta e o nebunie.
Hei!
Bine, atunci...
Ne mai vedem.
Pa!
- Scuze. - Hei!
- O, la naiba! - Îmi dai drumul, te rog?
- Nu pot. - Calmează-te! E în regulă.
- Miles, dă-i drumul. - Mă străduiesc.
E doar pubertatea.
Nu cred că știi ce e pubertatea. Relaxează-te!
- Bine, am un plan. - Grozav!
- O să trag foarte tare. - Ăsta e un plan cumplit.
- 1. - N-o face!
- 2. - 3!
- Îmi pare bine de cunoștință? - Sigur. O plăcere.
N-a văzut nimeni. E în regulă.
Nu știe nimeni, nu știe nimeni.
Toată lumea știe.
Vorbesc despre mine.
Au văzut tot! El știe. Ea știe. Ei știu.
Ea e super înaltă. De ce zâmbește?
Sunt ciudatul acum? Ce fac?
- Ăla e așa ciudat! - Ai văzut ce a făcut?
- Cum mă opresc? - Eu aș fi murit.
Îmi aud gândurile? De ce mi se aud gândurile atât de tare?
Știu că te-ai furișat afară aseară, Morales.
Fă pe prostul!
Cine e Morales?
Nici chiar atât de prost!
Ești în regulă. Ești în regulă.
ȘEFUL PAZEI
N-o să te găsească.
Nu.
PAZA
Ce cauți în biroul meu, Morales?
Morales! Deschide!
De ce se întâmplă asta?
E sărbătoarea mea preferată.
Deschide!
Nu te mai lipi!
Lipește-te, Miles!
PIC PIC
... Hofstadter sugerează...
... este că...
... privim...
Bine.
Camera mea!
POVEȘTI DE VIAȚĂ ADEVĂRATE CU OMUL-PĂIANJEN
„De ce se întâmplă asta?”
„Te rog, nu te mai lipi!”
„Te rog, lipe...”
Stai, stai, stai...
Cum să fie doi Oameni-Păianjen? Nu pot fi doi!
Se poate?
CEI DOI OAMENI-PĂIANJEN
Hai, unchiule Aaron, răspunde!
Aici Aaron. Sunt plecat din oraș câteva zile. Vorbim când vin. Pace!
Nu. Nu, nu, nu, nu, nu!
Nu se poate!
E doar pubertatea.
E un păianjen normal și eu sunt un puști normal.
SCÂÂÂÂÂÂRȚ!
Bravo!
MAI TÂRZIU ÎN SEARA ACEEA...
MILES CAUTĂ RĂSPUNSURI...
Trebuie să-i spun cuiva.
Tata
Bine, ești nebun, Miles. Ești nebun.
Găsește păianjenul.
O să vezi.
E un păianjen normal.
E chiar plictisitor cât de banal e!
De ce mi se întâmplă asta?
Tocmai acolo.
Se rezolvă.
Ai grijă!
AI GRIJĂ!
Norman, ascultă-mă!
Omul-Păianjen?
Nu te pot lăsa să deschizi portalul spre altă dimensiune.
Brooklynul nu e făcut pentru asta.
Nu depinde de mine.
Ăla e Goblinul Verde?
De ce nu renunți?
Nu vreau Brooklynul absorbit într-o gaură neagră.
Cred că am să plec.
Poate Staten Island. Nu Brooklynul.
Nu! Nu!
CRAAAC!
BUM
Și-acum?
Ce loc e ăsta?
Știai că ai șireturile dezlegate?
Ăsta e costum întreg, n-am grija asta.
Am crezut că sunt singurul. Tu ești ca mine.
Nu vreau să fiu.
Nu cred că ai încotro, puștiule.
- Ești năpădit de gânduri, sunt sigur. - Da.
O să fii bine. Pot să te ajut.
Dacă mai stai, îți arăt cum stă treaba.
Da.
Trebuie doar să...
... distrug ăsta până nu se prăbușește continuumul spațio-temporal.
Nu te mișca!
Ne vedem curând.
Cum face asta?
E aici? Nu, nu, e aici.
Bun, oameni buni.
Mereu greșesc aici.
O, Doamne!
Prowler!
Doamne, făceam ceva!
Sunt atât de obosit!
Ești supărat pe mine? Așa am impresia.
Atâta poți?
Ce scârbos!
Ar trebui să mă duc să-l ajut.
Pe cine păcălesc? N-ar trebui să fac asta.
Atenție! Vine Omul-Păianjen!
Îți place jucăria mea nouă?
M-a costat o avere, dar nu duci nimic în mormânt, nu?
Ai venit până aici. Uită-te la test.
E un spectacol de lumini pe cinste! O să-ți placă.
PROBĂ ACTIVATĂ
Nu! Nu face asta! Oprește-te!
Nu știi ce poate face! O să ne omori pe toți!
Văd mai multe dimensiuni deschizându-se!
Au fost 3, 4 și 5 dimensiuni separate.
E instabil! Ar trebui să ne oprim.
Norm, ce părere ai despre trauma craniană?
Am încercat să te avertizez, prietene.
AVERTIZARE
Goblin, nu! Scoate-l de acolo!
Unde suntem?
Foarte ciudat.
Wilson!
Hei! Ești bine?
Sunt bine, sunt bine. Mă odihnesc doar.
- Nu te poți ridica? - Ba da.
Ba da, mă ridic mereu.
Tusea, probabil, nu e semn bun.
Găsește-l! Acum.
Ascultă, trebuie să cooperăm. Nu avem prea mult timp.
Numai cheia de anulare poate opri acceleratorul.
Du-te sus, folosește cheia, apasă pe buton și aruncă-l în aer.
Trebuie să-ți ascunzi fața. Nu spui nimănui cine ești.
Nu poate ști nimeni.
Îi are pe toți la mână.
Dacă repornește mașina, tot ce cunoști va dispărea.
Familia ta, toată lumea.
Toată lumea!
Promite-mi că o să faci asta.
Promit.
Du-te! Distruge acceleratorul.
O să vin după tine.
O să fie bine.
Tombstone, am terminat cu testele.
Pregătește ăla din nou. Și curând.
Fugi mai repede! Ăștia sunt slabi.
Aș spune că mă bucur să te revăd, Omule-Păianjen, dar nu e așa.
Hei, Kingpin. Cum merg afacerile?
Înfloritor.
Bun! Nu se face așa ceva.
Ăsta ar putea deschide o gaură neagră sub Brooklyn.
Nu cred că merită riscul.
Nu e întotdeauna vorba de bani, Omule-Păianjen.
Nu vrei să știi ce am văzut acolo?
Stai!
Știu ce încerci să faci...
... și n-o să meargă.
S-au dus.
Scapă de cadavru!
Ce s-a auzit?
Omoară-!
HÂRȘTI
Nu te mai lipi!
Aveți grijă, se închid ușile.
Da, cred că e un Banksy.
Newyorkezii raportează căderi sporadice de curent din cauza altui seism ciudat.
Poliția! Mâinile sus!
Miles? Miles?
De ce nu ești la școală? E-n regulă. E-n regulă.
Miles? Ce e cu tine?
E din cauza cutremurului?
Pot să dorm aici?
E în timpul săptămânii. Ți-ai luat un angajament față de școală.
E supărat.
Bineînțeles că poți sta.
- Tată... - Da.
Chiar îl urăști pe Omul-Păianjen?
- Da. Cu un justițiar, e... - Jeff, dragul meu.
Ce? M-a întrebat.
Știi ce cred despre Omul-Păianjen, zău.
Știi că te iubește mult.
De-asta e dur cu tine. Știi asta, nu?
Mamă, te gândești vreodată să te muți din Brooklyn?
Familia noastră nu dă bir cu fugiții, Miles.
Da, știu.
- Ce are? - Are o perioadă grea, Jeff.
Când e greu, trebuie să fie puternic.
Trebuie să fii mai blând.
Întrerupem programul pentru un raport special.
O veste tristă în această seară. Eroul Omul-Păianjen a murit...
... în urma rănilor suferite într-un cutremur puternic din Brooklyn.
Mai multe surse confirmă că Peter Parker,
un absolvent de 26 de ani și fotograf part-time,
a acționat ca Omul-Păianjen cel puțin 10 ani,
salvând mii de vieți în toată lumea.
O lasă în urmă pe soția lui, Mary Jane, și pe mătușa lui, May Parker.
Se pare că eroul nostru, Omul-Păianjen, a murit.
EROUL NEW YORKULUI, OMUL-PĂIANJEN, GĂSIT MORT LA 26 DE ANI
Soțul meu, Peter Parker,
era o persoană obișnuită.
Spunea mereu că ar fi putut fi oricine în spatele măștii.
El a fost doar puștiul care a fost mușcat.
O să-mi fie dor de el.
Da.
Eram prieteni.
- Pot să-l returnez, dacă nu-mi vine? - Îți vine întotdeauna...
... până la urmă.
NU SE FAC RETURNĂRI NICIODATĂ!
Nu el a cerut puterile...
... dar a ales să fie Omul-Păianjen.
Ce-mi plăcea cel mai mult la Peter
e că ne-a făcut pe toți să ne simțim puternici.
Toți avem puteri de vreun fel sau altul.
Dar, în felul nostru,
suntem toți Omul-Păianjen.
Și toți ne bizuim pe voi.
Se bizuie pe mine.
Probabil că nu pe tine anume. Cred că e o metaforă.
POVEȘTI DE VIAȚĂ ADEVĂRATE CU OMUL-PĂIANJEN
E O SINGURĂ CALE, BILLY TREBUIE S-O FACI
ORICARE AR FI PERICOLUL...
OMUL-PĂIANJEN E MORT
Îmi pare rău, dle Parker.
Chestia aia pe care mi-ai dat-o, cheia aia...
Cred că am dat-o-n bară.
Vreau să fac ce mi-ai cerut.
Chiar vreau.
Dar îmi pare rău.
Nu sunt sigur că eu sunt alesul.
Nu pot face asta fără tine.
Hei, puștiule...
Ce i-am făcut?
Nu.
Cine ești tu?
Bun, oameni buni, haideți să mai facem asta o dată.
Numele meu e Peter B. Parker.
Am fost mușcat de un păianjen radioactiv și, timp de 22 de ani,
am crezut că sunt singurul și unicul Om-Păianjen.
Ce zi!
Restul îl știți sigur.
Am salvat orașul, m-am îndrăgostit, m-am căsătorit,
am salvat orașul iar, poate de prea multe ori.
Căsnicia mea a devenit încordată, am riscat financiar.
Nu investiți într-un restaurant cu tema Omul-Păianjen.
Apoi au trecut 15 ani. Bla, bla, bla, super plictisitor.
Mi-am rupt spatele, o dronă mi-a zburat în față,
am înmormântat-o pe mătușa May, eu și soția mea... ne-am despărțit.
Dar am făcut față cu brio.
Pentru că, ori de câte ori sunt lovit,
mă ridic întotdeauna.
Și am avut mult timp să reflectez și să mă ocup de mine.
Căluții-de-mare se împerechează pe viață, știați?
Vă puteți imagina?
Un căluț-de-mare vede alt căluț-de-mare
și o fac să meargă?
Voia copii și asta m-a speriat.
Sunt sigur că i-am frânt inima.
Repede, înainte: eram acasă, făceam flotări, abdomene, mă întăream
când s-a întâmplat ceva ciudat.
Și mie mi se întâmplă lucruri ciudate tot timpul.
Dar asta a fost foarte ciudat.
Eram în New York, dar lucrurile erau diferite.
De asemenea, eram mort.
Și blond.
Eram cam perfect.
Parcă mă priveam în oglindă.
Am un presentiment că ceea ce m-a adus aici a fost ceea ce l-a omorât.
Vreți să știți ce s-a întâmplat după aia?
Și eu.
Cine ești?
Ce faci acolo?
Nu mișca! Poliția!
Pe bune?
Oprește-te! Oprește-te!
Te iau eu. Te iau eu.
Puștiule, lasă leșul!
- Puștiule, treci încoace! - Hai odată!
Pe curând, dlor agenți!
Zău așa!
- Hei, puștiule! - Puștiule, haide!
Mâinile sus, băiete!
Adiós?
Ajutor! Cineva să oprească trenul!
Hei! Ce...?
Scuze.
O să mor!
Pare un copil îmbrăcat în Omul-Păianjen, care târăște un leș în spatele trenului.
Ura! Nu te-am omorât.
- Cine ești? - Dar tu?
- De ce încerci să mă omori? - Nu, încerc să te salvez.
Poate puteți ocoli?
Bine. Mersi, New York.
Ce-a fost asta?
Puștiul m-a electrocutat...
... cu mâinile.
- Ești ca mine. - Am niște întrebări.
De ce arăți ca Peter Parker?
Pentru că sunt Peter Parker.
Atunci de ce nu ești mort? Și de ce ai părul altfel?
De ce ești mai bătrân? Și de ce are corpul tău... formă diferită?
- Sunt sigur că m-ai făcut gras. - Nu!
Nici tu nu arăți super. Majoritatea supereroilor nu poartă marfa lor.
- Ești fantomă? - Nu.
- Zombi? - Termină!
- Sunt eu? - Nici vorbă!
Ești din altă dimensiune?
Un univers paralel, unde lucrurile sunt ca în ăsta, dar diferite?
Și ești Omul-Păianjen în universul ăla?
Și ai călătorit în universul ăsta, dar nu știi cum?
- Doar ai ghicit toate astea? - Am învățat asta la fizică.
- Teoria cuantică. - E uimitor!
- Poți să mă înveți, cum a spus Peter. - Înainte să moară.
- Da. Exact. - Da, sigur.
- I-am făcut o promisiune. - Uite prima lecție, puștiule.
Nu te uita la gură. Uită-te la mâini.
Peter, pe bune...
Crede-mă, asta o să te facă un Om-Păianjen mai bun.
- Hei, ești bine? - Nu, nu sunt.
Ce se întâmplă cu corpul tău?
Nu cred că atomii mei sunt încântați că sunt în dimensiunea greșită.
Uite, nu vreau să mai și antrenez un Om-Păianjen.
Am destule pe cap în dimensiunea mea.
„Cu putere mare, vine...”
Să nu îndrăznești să termini propoziția aia! M-am săturat de ea!
Vrei sfatul meu? Fii din nou un puști obișnuit.
N-am cum! Kingpin are un superaccelerator. Încearcă să mă omoare.
- Ce ai spus? - Kingpin încearcă să mă omoare.
- Cui îi pasă? Unde e acceleratorul? - În Brooklyn. Sub Turnul Fisk.
- La revedere! - Unde te duci?
- Când repornește, mă întorc la viața mea. - Nu-i poți lăsa să-l pornească.
Trebuie să-l distrug, ca să nu mai meargă niciodată, altfel moare toată lumea.
„Altfel moare toată lumea.” Așa se spune mereu.
Dar e întotdeauna puțin timp înainte să moară
și atunci lucrez cel mai bine.
N-o să ai nevoie de asta?
O, ai o drăcovenie! Dă-o!
Stai, nu! Nu așa repede. I-a spus cheie de anulare.
E mereu o cheie de trecere, de virus, de ce-o fi.
Nu țin minte și-i spun „drăcovenie”. Dă-mi-o!
- Îmi trebuie, ca să distrug acceleratorul. - Și mie, ca să mă duc acasă.
O înghit. Nu te juca cu mine!
- Ce? - Am spus...
Acceleratorul a creat un portal care m-a adus aici. Și trebuie...
- Ai stricat-o? - Nu, s-a stricat.
- Nu-mi amintesc ce s-a întâmplat. - Vezi, de-aia n-am făcut copii.
- Nu putem face alta? - Nu putem face nimic.
Din cauza ta, trebuie să fur iar ce omul tău a furat de la Alchemax
și să mai fac una.
Dacă nu opresc acceleratorul după ce pleci,
toată lumea din oraș, părinții mei, unchiul meu și alte milioane vor muri.
Și tu o să te duci acasă și o să mă lași s-o descurc singur?
- Nu te deranjează? - Nu.
Ce faci?
Te fac să te simți vinovat.
Funcționează?
Cum să...? Nu. Uită-te la mine! Ți se pare că funcționează?
Nu. Nu funcționează...
Nu! Nu! Nu, nu, nu! Nu-l lăsa să câștige!
Bine, ai câștigat. Hai, n-avem nicio secundă de pierdut.
Îmi place burgerul ăsta. E delicios!
Unul dintre cei mai buni!
În universul meu, localul ăsta s-a închis acum 6 ani.
Nu știu de ce. Chiar nu știu.
Ai bani, nu? Eu nu prea am lichidități acum.
- Ne putem concentra? - Sigur.
- Celălalt Peter... - Mănânci ăla?
Te ascult.
Celălalt Peter a spus că mă învață cum stă treaba.
Ai ponturi pentru mine?
Da, am multe.
Dezinfectează masca.
Folosește pudră în costum, mai mult la încheieturi.
Nu vrei să te irite, nu?
- Altceva? - Nu, asta a fost tot.
Cred că o să fii un profesor prost.
Caută unde e Alchemax.
„Un campus tehnologic privat în Hudson Valley, New York.”
Poți să mă înveți să mă balansez pe drum.
Nu mă balansez până în Hudson Valley. Nu după un burger mare la micul dejun.
Ține-ți picioarele curate. O să-mi mulțumești mai târziu.
- Și fără pelerină. - Mie mi se pare mișto.
Scoate-o! E lipsă de respect. Omul-Păianjen n-are pelerină.
- Cum o luăm pe urmele lui Peter? - E o întrebare bună.
Ce aș face în locul meu?
Știu!
1: mă infiltrez în laborator. 2: găsesc computerul cercetătorului șef.
Doamna cu bicicletă e șefa. Am văzut-o într-un documentar la școală.
Super! 3: îmi revizuiesc prejudecățile.
- 4: sparg computerul. - Nu e chiar hacking.
Stai! Mi-am pierdut șirul gândurilor.
5: descarc chestiile importante. O să știu când le văd.
6: iau un covrig de la bufet și fug.
Și eu ce fac?
7: tu stai aici. De pază. Foarte important.
Uite, trebuie să mă înveți să fiu Omul-Păianjen sau nu te pot ajuta.
Uită-te și învață, puștiule! Te testez mai târziu!
De ce m-am ales cu un Om-Păianjen bătrân, sărac și vagabond?
CRAAAC
Asta e ceva nou.
Kingpin.
Ce fac? Ce fac? Ce fac? Ce fac?
Peter!
- Ce faci aici? - Kingpin e aici.
- Dă-te! - Mă calci pe picior. Du-te afară!
Nu! Nu pot să-l las pe Omul-Păianjen să moară fără să fac nimic.
Nu mai fac asta!
Ce?
Când muncesc, majoritatea încearcă să mă omoare, așa că...
Tu ești o schimbare plăcută.
Dle Fisk! Uită-te la datele astea.
Știu că nu înțelegi, dar sunt cifre foarte bune.
Și știu parola.
Dle Fisk, dacă mai tragem o dată săptămâna asta,
s-ar putea deschide o gaură neagră sub Brooklyn.
Vezi asta? Și asta?
Sunt dimensiuni multiple care încep să se izbească.
E miză standard pentru Omul-Păianjen. Te obișnuiești.
Fii atent! O să spună: „Ai 24 e ore.”
Ai 24 de ore.
Ar putea fi o ruptură în continuumul spațio-temporal.
Asta e rău. De fapt, tot ce a spus e rău. Am mințit înainte.
CLAC CLAC CLAC CLAC CLAC
Stai, pot să-ți mai dau date.
- Ce faci, prietene? - Nu mă pot mișca.
Bine, relaxează-ți degetele. Nu avem timp. Dă-ți drumul! Trăiește momentul!
Îl trăiesc. E un moment cumplit.
- Nu refuz. - Gata cu scuzele!
Am nevoie de mai mult timp.
Sunt chiar acolo. O să te vadă.
Miles, trebuie să te dezlipești. Ce faci ca să te relaxezi?
Să mă relaxez. Bine, bine, bine.
O, pentru Dumnezeu!
Adolescenții... Cei mai răi.
- Miles, unde te-ai dus? - Sunt aici.
- Unde? Nu te văd. - Chiar în fața ta.
- Se poate face Omul-Păianjen invizibil? - Nu în universul meu.
M-ai împuns în ochi!
Asta e incredibil! O chestie din aia de supraviețuire.
Ce s-a auzit?
Ține minte parola asta. D mare g-f-a-m-p-e-s-a-n-d...
... 4-$-3-5-8-7-6-5-3-4-5-4...
Mai încet! Trebuie să notez.
- Și descarcă schema... - Cum?
... cât eu fac pe șarmantul.
Omul-Păianjen?
Hei! Nu te-am văzut acolo.
Mă pierd cu totul acum. Ar trebui să fii mort.
Surpriză! Bine. O, nu, nu. Nu ne place asta.
E fascinant!
Bine, asta e fața mea.
Un Peter Parker complet diferit.
Puțină burtă, poate de la călătoria interdimensională.
Da, da, eram mult mai suplu înainte.
Călătoria prin multivers pare să fi deteriorat...
Cum era restul?
E clar o deteriorare.
Câți ani ai? Pentru că nu pari mai mare de 35.
- Au zis că sunt nebună! - Le-ai arătat că nu ești.
Asta s-ar putea să ciupească un pic.
- Știu. Trebuie să iau niște mostre. - Bine.
Fă-ți ordine pe desktop, dnă!
Degradare celulară completă.
N-am mai văzut așa ceva.
- Ce faci? - Iau tot.
Și e clar că ai dat erori.
„Erori”? Nu. De ce ai spune asta?
Dacă stai aici prea mult, o să te dezintegrezi.
- Știi cât de dureros ar fi, Peter Parker? - Nu știu.
Nici nu-ți imaginezi.
Iar eu, una...
... abia aștept să văd.
- Cum spuneai că te cheamă? - Dr Olivia Octavius.
Pot presupune că prietenii îți spun Doc Ock?
Prietenii îmi spun Liv, de fapt.
Dușmanii îmi spun Doc Ock.
Mă descurc! Fugi!
Cu cine vorbești?
- Mă descurc! - O, te descurci, Peter?
Mă descurc, prietene!
Totul e în regulă!
Bine, e puțin cam rău.
O, ce vorbăreț ești!
Trebuie să plec!
Ăsta e momentul în care pierd lupta.
Hai să-ți dau vestea bună. Nu ne trebuie monitorul.
Peter!
Nu mi-ai spus că ai un prieten invizibil!
- Îmi dai ăla înapoi, tinere? - Peter!
E concept proprietar.
- Acum ar fi bine să te faci invizibil. - Da.
Bine, nu te faci invizibil. Aleg un covrig.
Mă port super firesc.
Omul-Păianjen?
Știi, e nostim. Mi se spune des asta.
Hei...
- Omul-Păianjen? - Hei! Mâinile sus!
Și-acum schimbăm!
Veniți înapoi! Unde credeți că plecați?
A luat un covrig!
- Acum te balansezi, cum te-am învățat. - Când ai făcut asta?
N-am făcut-o. E o glumă pentru team-building.
- Bun, ești gata? - Normal că nu!
Nu pot încă!
Se știe că în situații primejdioase înveți cel mai bine.
Haide, haide, haide!
Ținta a fost reperată.
Ce faci acolo?
- Alerg mai bine decât mă balansez. - Trebuie să te balansezi, altfel te prind!
Asta voiai.
Vino înapoi, băiețelule!
Țintește cu șoldurile! Uită-te unde vrei să nimerești!
Umerii drepți. Du-o la capăt! Nu trage cu piciorul din spate!
- Sunt prea multe! - Atunci nu mă mai asculta!
E cea mai bună idee pe care ai avut-o toată ziua!
Frumos, Miles!
Bine. O faci.
Bătaie dublă să-i dai drumul și lansezi din nou.
Lansezi și-i dai drumul.
- Și lansezi, și-i dai drumul. Lansezi. - Și-i dau drumul.
Ai talent înnăscut. Lansezi. Dai drumul.
- Simți ritmul? - Lansez. Și-i dau drumul!
- Bine, Miles! - Trebuie să recunosc că ești uimitor.
Suntem o echipă mică.
Eu, profesorul care încă poate.
Tu, elevul care poate, dar nu la fel de bine.
Sunt mândru de noi. Vrei să-mi spui ceva?
Peter!
- Ce...? - Cine a făcut asta?
Bună, băieți!
Gwanda?
Gwen, de fapt.
O știi. Foarte tare!
Sunt din altă dimensiune.
Adică altă altă dimensiune.
Bun, oameni buni. S-o luăm de la început încă o dată.
Numele meu e Gwen Stacy. Am fost mușcată de un păianjen radioactiv.
Și, în ultimii doi ani, am fost singura și unica Femeie-Păianjen.
Restul îl știți.
Am intrat într-o trupă.
Mi-am salvat tatăl.
Nu l-am putut salva pe prietenul meu cel mai bun,
Peter Parker.
Așa că acum îi salvez pe toți ceilalți.
Și nu-mi mai fac prieteni,
ca să evit orice distrageri.
Și, într-o zi, s-a întâmplat ceva ciudat.
Și vreau să spun chiar ciudat.
Am fost azvârlită în săptămâna trecută.
La propriu.
Am aterizat în New York, dar nu New Yorkul meu.
Din fericire pentru acești oameni, Omul-Păianjen i-a salvat.
Simțul de păianjen mi-a spus să mă duc la Academia Visions.
... ați venit voi devreme.
N-am fost sigură de ce până te-am întâlnit pe tine.
- Îmi place tunsoarea ta. - N-are voie să-ți placă.
Haideți!
- Câți Păianjeni mai sunt? - Ține-o pentru Comic-Con.
Ce e Comic-Con?
Ești mort, Omule-Păianjen!
Wilson! Ce faci?
Vanessa.
Richard, haide!
Vanessa! Richard!
Nu!
Nu te uita în urmă, scumpule. E în regulă.
L-am omorât pe Omul-Păianjen.
De ce am mai văzut doi?
Sunt trei, de fapt.
Nu, asta e bine. E foarte, foarte bine.
Înseamnă că obții ce vrei. Înseamnă că acceleratorul meu merge.
Trebuie doar să omorâm câțiva Păianjeni.
Apoi acceleratorul îți va aduce familia înapoi.
Oricâte familii vrei.
Mâine, la acceleratorul meu.
Acceleratorul nostru.
El a stricat asta?
Da. E foarte jenat de asta, așa că să rămână între noi, bine?
Știu unde putem face alta. Și n-o să-l lăsăm s-o mai strice.
Îmi pare rău de prietenul tău.
Mersi, Miles.
Știu cât de greu e. Să încerci să te descurci singur.
E plăcut să nu fiu singurul Păianjen.
Da.
Dacă te hotărăști să-ți faci iar prieteni, eu pot găsi un loc oricând.
Te țin la curent.
Super!
Ar trebui să plecăm.
Peter, suntem chiar în pragul ușii.
- Proastă idee! E o idee proastă. - Relaxează-te!
Sunteți foarte drăguți, dar gata cu fanii azi.
Nu sunt pregătit pentru asta.
Peter?
Hei, mătușă May!
O să-ți pară o nebunie, dar sunt sigur că sunt dintr-o...
Dimensiune alternativă.
Da.
Pari obosit, Peter.
Sunt obosit.
- Și mai bătrân. Și mai plinuț. - Da. Am auzit asta deja.
Doamne! Ăia-s pantaloni de trening?
Da, asta sunt.
Am fost de față...
... când s-a întâmplat totul.
Îmi pare tare rău.
Tu din ce dimensiune ești?
Brooklyn.
Avea Peter un loc unde mai putem face o de-asta?
O drăcovenie.
Urmați-mă.
Da, și eu am unul. Un șopron mic unde țin chestiile de Om-Păianjen.
Locul ăsta e sofisticat.
Și al tău era așa?
Da, dar fără jeep și avion.
Imaginați-vi-l mult mai mic. Imaginați-vă o saltea.
Mi-e milă de tipul ăsta.
Hei, Peter!
Cred că asta e o pelerină.
Peter știa cât de periculoasă era slujba asta.
Dar s-a gândit că singurul care-l poate opri pe tipul ăsta e Omul-Păianjen.
Kingpin știe că venim.
- O să fim în minoritate. - Nu fi așa sigur.
S-ar putea să vă trebuiască astea.
Credeți că sunteți singurii care s-au gândit să vină aici?
- Hei, băieți! - E în alb și negru?
De unde vine vântul ăla? Suntem la subsol.
Vântul mă urmează oriunde merg. Și vântul miroase a ploaie.
Hei, băieți!
Chiar nu poate deveni mai ciudat.
Ba poate.
Tocmai m-am spălat pe mâini. De-aia sunt ude.
Nu de altceva.
Sunteți ca mine.
- PĂIANJENUL NEGRU - PENI PARKER
ȘUNCA-PĂIANJEN
Numele meu e Peter Parker.
Numele meu e Peni Parker.
Numele meu e Peter Porker.
- Am fost mușcat de un păianjen radioactiv. - Am fost mușcat de un porc radioactiv.
În universul meu, e 1933, și sunt detectiv particular.
Îmi place crema de ou și să mă lupt cu naziștii. Mult.
Eu sunt din New York, în anul 3145.
Am o legătură psihică cu un păianjen din robotul tatălui meu.
Și suntem prieteni la cataramă. Pentru totdeauna.
Uneori îmi pun chibrituri aprinse pe degete doar ca să simt ceva. Orice.
Eu sunt fotograf pentru Daily Beagle.
Când n-o ard pe străzi, lucrez ca un câine ca să găsesc ultima poveste.
Zburd și dansez. Și fac asta cu pantalonii.
Bine! Ajunge!
Deci, cum ai ajuns aici?
E poveste lungă.
Poate nu chiar așa de lungă.
Și acum doar încercăm să găsim drumul spre casă.
Singurul mod e prin drăcia aia, acceleratorul. Problema e...
Unul dintre noi trebuie să rămână să-l distrugă.
O fac eu.
Nu, nu, nu. Nu înțelegeți.
Ce anume?
Nu puteți rămâne aici. Ați muri.
Eu am să-l opresc.
Și o să vă duc pe toți acasă înainte de asta.
Am făcut o promisiune. Trebuie să o țin.
Cine ești tu?
El e Miles. Și el o să salveze multiversul.
Da, măi.
Puștiul ăsta se poate face invizibil. Uitați-vă! O poate face acum.
- N-o pot face la comandă. - N-o poate face la comandă.
Dar e în regulă.
Arată-le cum împroști, Miles.
- N-o pot face la comandă. - N-o poate face la comandă.
Dar face mult mai multe. Ce altceva?
- Doar astea două. - Doar astea două.
O, Doamne!
Uite, l-am văzut în acțiune. Are potențial.
Cred că o să ne ducă acasă.
Bine, micuțule, Kingpin o să trimită mulți mocofani după tine.
Vorbesc de băieți duri, boxeri adevărați. Poți să te bați cu toți deodată?
- Nu m-am luptat cu nimeni, de fapt. - Atac surpriză!
Poți să recablezi un sistem mainframe cât se trage în tine?
- Ce să pot? - Arată-mi!
Atac surpriză!
Poți să te balansezi și să sari ca un dansator?
Știi să nu te lași afectat de ambiguitatea morală a acțiunilor tale violente?
Poți să-i faci mătușii tale un profil pentru întâlniri, ca să mai iasă din casă?
Poți pluti prin aer când simți o plăcintă delicioasă?
Ce?
- Poți fi puternic? - Nemilos?
- Disciplinat? - Nu știu. Poate.
- Telepat? - Ia atitudine, soldat!
Mai presus de toate, ori de câte ori ești lovit, te poți ridica?
- Când Omul-Păianjen e jos... - Când crezi că nu poți continua...
- Hai, Miles! Poți să faci asta. - Haide!
Băieți, potoliți-vă!
- Haide! Poți s-o faci! - Ridică-te, Miles!
Haide, Miles. Ridică-te!
Trebuie să fii mai sincer cu tine.
- Nu e pregătit. E clar. - Nici vorbă! E doar un puști.
Dacă el nu poate, trebuie s-o facem noi.
Se uită la noi în timp ce vorbim despre el.
Miles?
Ați văzut? Poate...
Se poate face invizibil.
Tata Ai un mesaj vocal
Miles, ce se întâmplă cu tine?
N-a auzit nimeni de tine. Nu știm ce se întâmplă.
Dacă ne ascunzi ceva, trebuie să ne spui.
Sună-mă! Acum.
SPITAL
Nici mie nu-mi răspunde.
Aici Aaron. Sunt plecat din oraș câteva zile. Vorbim când vin. Pace!
Aaron, aici Jeff.
Trebuie să mă suni, dacă ai vorbit cu Miles.
Are...
Are o slăbiciune pentru tine
și nu avem vești de la el.
Știi că nu te-aș ruga, dacă n-ar fi important.
Sper că ești bine.
Dragă unchiule Aaron,
trebuie să fac ceva și nu știu dacă pot.
Mi-e frică.
M-am săturat să dezamăgesc pe toată lumea.
Tu ești singurul cu care pot vorbi.
Aș vrea să fii aici.
Bună, dle Fisk!
Am înregistrările de securitate din tunel.
Dacă puștiul e în oraș, o să-l găsesc.
Mă știți, dle. Nu mă las niciodată.
OPTIMIZARE TERMICĂ
ZAP!
Ăsta e... mov.
Nu.
- Albastru? - Nu.
Are cineva vești de la Miles?
Își limpezește mintea. Îl știu pe puști.
Are ce îi trebuie.
Sigur o să intre pe ușa aia cu forțe noi și gata de luptă.
- Unchiul meu. - Unde ai fost?
- Unchiul meu Aaron e Prowler. - Mai încet, Miles.
Lucrează pentru Kingpin. A încercat să mă omoare!
- Asta e o poveste dură despre origini. - E în regulă. O să găsim o soluție.
- Ai fost urmărit? - Nu, nu cred.
ȚÂR ȚÂR
- Drăguț loc! Foarte primitor. - Grozav! E Liv.
- Bănuiesc că am fost urmărit. - O, nu!
Pleacă de-aici, puștiule!
Ai dat-o în bară rău, puștiule. Foarte neglijent.
IA UITE LA PĂIENJENEII ĂȘTIA
Nu-mi spune, tu ești Scorpion. Noi suntem gașca de Păianjeni.
- Vreți să vă răfuiți afară? - Nu noi alegem ringul, noi doar dansăm.
O, iau eu aia.
Sus, micuțule, hai!
Pregătește-te să mori!
La naiba! Perne idioate!
Afară, am spus!
Rezolv eu!
Mă ocup eu, prietene. Lasă puștiul în pace!
Nu, nu. Nu!
Trebuie să pleci.
TROSC
Către toate echipajele din zonă, avem o tulburare cu mai mulți... Păianjeni?
Da. Sunt pe drum.
Dă-mi aia.
Nu fi prost, puștiule! Dă-o încoace!
Nu ai unde să fugi.
Miles?
Unchiule Aaron.
O, nu, nu, nu, nu, nu.
Te rog, unchiule Aaron.
Prowler...
Ce mai aștepți? Termină-l!
POC
Pleacă de aici!
Nu.
Miles.
Unchiule Aaron.
Asta e vina mea.
Nu, Miles.
Îmi pare rău.
Te-am mințit.
Voiam să mă admiri.
Te-am dezamăgit, omule. Te-am dezamăgit.
Tu ești cel mai bun dintre noi, Miles.
O să ajungi departe.
Nu te opri.
Mâinile sus!
Mâinile sus! Acum!
Întoarce-te!
Aaron. Aaron, nu. Nu!
Către toate echipajele...
Vreau o informare globală despre noul Om-Păianjen.
MARILE SPERANȚE
fără speranțe
Hei, prietene...
Ești bine?
Am trecut toți prin asta. Știi, la mine...
La mine, a fost unchiul Ben.
La mine, a fost unchiul Benjamin.
La mine, a fost tata.
La mine, cel mai bun prieten.
Miles, cel mai greu lucru în slujba asta e...
... că nu-i poți salva întotdeauna pe toți.
A fost vina mea. N-ați înțelege.
Miles, probabil că numai noi înțelegem.
O, nu!
Pe-acolo, pe-acolo.
În cealaltă parte, în cealaltă parte.
EXISTĂ MAI MULȚI OAMENI-PĂIANJEN
Bună!
Animalele vorbesc în dimensiunea asta? Pentru că nu vreau să-l sperii.
Ce se întâmplă?
Pa, Miles!
- Miles, am venit să-mi iau rămas-bun. - Ne luăm la accelerator.
Nu înțelegi. Tu rămâi aici.
Trebuie să fiu acolo. Ca să mergeți acasă.
Se duc acasă, Miles. Rămân numai eu.
Îmi iei locul? Dacă rămâi aici, o să mori.
Fac ceea ce e nevoie. Voiam doar s-o auzi de la mine.
Și MJ?
Nu se rezolvă toate, puștiule.
Îmi trebuie drăcovenia.
Te rog, nu mă face s-o iau.
Nu e drept! Trebuie să le spui că pot face asta.
N-a fost decizia lor.
Trebuie să mă lași să-l fac pe Kingpin să plătească!
Miles, o să fii omorât.
Dar sunt pregătit. Jur!
Atunci împroașcă-mă cu venin chiar acum!
Sau fă-te invizibil la comandă, ca să poți trece de mine.
Uite, știu cât îți dorești asta, puștiule.
Bietul micuț.
Dar nu ești pregătit încă.
Îmi pare rău.
Peter, când o să știu că sunt pregătit?
N-o să știi. E un salt al credinței.
Atâta e, Miles.
Un salt al credinței.
Miles.
Miles, e tatăl tău.
Te rog, deschide ușa.
Miles, îți văd umbra mișcându-se.
Da, bine. Înțeleg, înțeleg. Încă mă ignori.
Uite, putem vorbi un pic?
Ceva...
Ceva s-a întâmplat...
Uite, uneori, oamenii se îndepărtează, Miles.
Și nu vreau să ni se întâmple asta, bine?
Știu că nu fac întotdeauna ce vrei să fac sau nu spun ce vrei să spun, dar...
Văd o sclipire în tine. E uimitor! De-aia te împing, dar...
... e a ta.
Orice alegi să faci cu ea, o să fii grozav.
Uite, sună-mă când poți. Bine?
Te iubesc.
Nu e nevoie s-o spui și tu.
Ți-a luat destul timp.
Văd o sclipire în tine. E uimitor!
Orice alegi să faci cu ea, o să fii grozav.
Familia noastră nu dă bir cu fugiții.
Ești cel mai bun dintre noi, Miles. O să ajungi departe.
Nu te opri.
Când știu că sunt Omul-Păianjen?
N-o să știi.
Atâta e, Miles. Un salt al credinței.
Eu le-am făcut.
Se potrivesc perfect.
UUUUUUU
SFÂR! SFÂR!
OMUL-PĂIANJEN MILES MORALES
Kingpin are o intrare privată cu lift din apartamentul lui până la acceleratorul de mai jos.
Nu mă bizuiam pe un public.
Uită-te aici!
Glumești!
Mulțumesc. E plăcut să fiu aici să-l sărbătorim pe Omul-Păianjen.
Noi doi eram foarte apropiați.
- Ce porc! - Sunt chiar aici.
Stați, uitați-vă cum sunt îmbrăcați chelnerii.
E de prost gust, dar...
Nu poate fi atât de ușor.
Este atât de ușor.
Vreau să-i mulțumesc lui Mary Jane Parker că e aici în seara asta.
MJ?
Atenție! Nu e MJ a ta, Peter, bine?
Scuze, mă întorc imediat.
Peter! Vino încoace! Crede-mă, am trecut prin asta. Trebuie să mergi înainte.
Va dura o secundă. Lasă-mă...
Bună!
Mă întrebam dacă am mai putea avea pâine la masa 12.
Da.
Eu doar... Îmi pare tare rău.
Să nu-ți fie. E doar pâine.
N-am fost alături de tine când aveai nevoie de mine.
Nici n-am încercat.
Nu-i nimic. Știi, ar trebui să plec.
Știu că aș putea fi mai bun, dacă aș mai avea o șansă să-ți dau...
... pâinea pe care o meriți.
- Ești bine? - Dnă, ne ocupăm de pâine imediat.
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine.
Pentru tine, ar trebui să umple locul ăsta cu pâine proaspătă.
- Ești bine, omule? - Da. Absolut.
Bine, că nu aducem nicio pâine.
Îmi pare rău că familia mea nu poate vedea ce facem în seara asta aici.
Se inițiază secvența primară de pornire.
Dormi!
Pornește secvența!
Încarc secvențele de ADN ale lui Vanessa și Richard Fisk.
Încep scanarea pentru similarități dimensionale.
Pornirea secundară în 5, 4...
... 3, 2, 1.
Peter, nu e nevoie să rămâi în urmă. Pot s-o fac.
E în regulă.
M-am hotărât.
Introduc drăcovenia și preiau raza.
După ce plecați, îl arunc în aer.
Baftă, băieți!
Știu că suntem aici.
Mă bucur să te revăd, Peter.
Mă ocup eu!
Ăștia sunt de groază.
De ce e mereu atât de dificil?
Unde te duci, Peter?
Ultimele cuvinte?
Pot să mă gândesc un pic? Ai un pix?
La revedere, Peter Parker!
POC!!
Cine a făcut asta?
- Miles? - Omul-Păianjen?
- Miles, o faci la comandă! - Era și timpul, nu?
Miles!
- Uite cine e aici! - Te-ai prins.
Te iubesc! Sunt atât de mândru de tine!
Vreau să am copii?
A, da. Am uitat de ea.
- Asta nu e promițător. - Nu, nu e.
Am similarități genetice. Stai așa!
E prea riscant.
Taci și dă mai tare.
- La stânga! - La dreapta!
Eu mă ocup de cel din direcția orei 5! Ora 3! Ora 2!
Fiecare direcție!
Adăpostiți-vă! Vin imediat.
Haideți, dle!
Am încercat la școală, dar nu dau de ei.
SPITAL
Băieți, vedeți asta?
Se pare că dimensiunile noastre vin la noi.
Arată super, totuși, nu?
Trebuie să ne întoarcem acolo.
Atâta poți? Te bați sau dai din gură?
Broască cinică!
Un porc?
Ce ești tu, un fel de desen animat caraghios?
Ai vreo problemă cu desenele animate?
JAP!
Asta ți s-a părut desen?
Gwen!
- Îmi place costumul tău. - Mersi. Eu l-am făcut.
A fost adorabil, echipă! Acum, țineți-vă bine!
TRANC! ZDRANG!
Puneți-vă centura! O să dureze un pic.
Bine. Nu contează.
- Hai să terminăm asta! - Băieți, pot s-o fac.
Mă duc eu. Eu am dră...
O, nu se poate!
Nu te uita la gură. Uită-te la mâini.
- Miles! - Ai grijă!
Ce nebunie!
Noi l-am învățat asta, nu?
Nu eu l-am învățat asta. Și tu, sigur nu.
Ești bine?
Haide!
Hei, am controlul razei! Veniți încoace!
Alertă! Polaritatea cuantică a fost inversată.
Bănuiesc că asta e.
E plăcut să știm că nu suntem singuri.
- Nu? - Da.
Am deschis portalul. Tu prima, Peni.
Mulțumesc, Miles.
Din partea amândurora.
Vă iubesc pe toți.
Iau cubul ăsta cu mine.
Nu-l înțeleg.
Dar am să-l înțeleg.
Vreau să iei ăsta.
Îți încape în buzunar.
Asta e tot, oameni buni!
Are voie să spună asta, legal?
Poate să-mi placă tunsoarea acum?
Știi că sunt mai mare decât tine.
Cu 15 luni, dar e destul de semnificativ, după mine.
Einstein a spus că timpul e relativ, nu?
Frumos.
Prieteni?
Prieteni.
Super!
Pe curând, Omule-Păianjen!
Rândul tău.
Da, da. Așa e.
Nu te duci nicăieri!
Îl țin eu pe loc. Tu oprește ăsta.
- Peter, nu așa ne-am înțeles! - Apasă pe butonul verde! Nu mă aștepta!
- Ce faci? - Peter, trebuie să te duci acasă!
Te-ar putea omorî! Nu-l pot lăsa pe Omul-Păianjen să moară!
Nici eu.
E în regulă.
Da, e în regulă.
Trebuie să te duci acasă, omule.
De unde știu că n-o s-o dau în bară din nou?
N-o să știi.
Da.
E un salt al credinței.
Nu e rău, puștiule.
Kingpin!
Nu. Îmi pare rău. Trișezi.
Adiós!
Trebuie să ajung la butonul ăla.
O, nu!
Nu e așa ușor singur, nu?
Abia aștept să mai omor un Om-Păianjen!
- Unde sunt? - Ce?
Wilson?
- Asta vrei, omule? - Ce faci? Nu te apropia de mine!
Vanessa. Vanessa.
- Ce facem aici? - Nu știu, Richard.
Eu sunt. Mă cunoști.
Plecăm acum.
Nu pleca!
Stai cu mine. Te rog!
N-o să oprești ăsta! Nu azi!
Opresc ăsta. Chiar acum!
CRAC
Am nevoie de întăriri.
Nici adevăratul Om-Păianjen nu m-a putut bate.
Tu ești nul!
Mi-ai luat familia.
Și acum o să am grijă să n-o mai vezi pe a ta niciodată.
Ridică-te, Omule-Păianjen!
Ridică-te! Haide!
Haide! Haide! Haide!
O să am întotdeauna familia mea.
Ai auzit de atingerea pe umăr?
Ce?
Hei!
Hei, Kingpin! Apasă pe butonul verde pentru mine!
Miles. Miles. Miles? Ești teafăr?
Da, sunt bine.
- Probabil ești ocupat, așa că... - Nu, nu, nu! Pot să vorbesc.
Uite, am trecut pe la tine mai devreme, pentru că...
- Unchiul tău... - Știu, tată.
Îmi pare tare rău.
Da.
- Știi cine a făcut-o? - Așa am crezut. Dar m-am înșelat.
Uite, Miles, ce am spus la ușă... n-au fost doar vorbe.
Mă gândeam că poate găsim un perete frumos,
proprietate privată, la secția de poliție,
și ai putea face o „aruncare” cu arta ta.
Doamne, nu mă pricep la asta.
Bine, Miles. Miles? Ești acolo?
Hai, măi! C-Mobile!
- Dle agent. - Omul-Păianjen!
Ascultă, acolo, aia a fost...
Adică, îți datorez...
Bine!
Sper să lucrez cu tine pe viitor.
Da, și eu. Bănuiesc.
Nu aprob metodele tale, dar...
... va trebui să cădem de acord că nu suntem de acord.
Mulțumesc pentru curajul din seara asta.
Te iubesc.
Stai, ce?
Și uită-te în spatele tău!
De la OMUL-PĂIANJEN prietenos din cartier
Bun. Bine. Da.
- Mersi, Omule-Păianjen! - La dispoziția voastră. Mulțumesc.
- Ce faci, micuțule? - Un Om-Păianjen nou.
Da, sunt noul Om-Păianjen. Fiți atenți!
Asta a făcut parte din mișcare.
Bun, hai să mai facem asta o dată. Pe bune de data asta. Asta e.
Mă numesc Miles Morales. Am fost mușcat de un păianjen radioactiv.
Și, de două zile, sunt singurul și unicul Om-Păianjen.
Restul cred că-l știți.
Mi-am terminat eseul.
Am salvat mai mulți oameni.
- M-a lovit o dronă. - ZDRONG
Am făcut ăsta cu tata.
Unchiul Aaron Odihnească-se în putere
Mi-am întâlnit colegul de cameră. În sfârșit!
PRIETENI LA CATARAMĂ
BUNĂ numele meu e OMUL-PĂIANJEN
Am lipit un abțibild unde tata n-o să-l găsească în veci!
Și, când mă simt singur, când nimeni nu înțelege prin ce trec...
... îmi amintesc de prietenii care înțeleg.
N-am crezut că o să pot face așa ceva.
Dar pot.
Oricine poate purta masca.
Și tu ai putea purta masca.
Dacă nu știai asta până acum, sper că o știi acum.
Pentru că sunt Omul-Păianjen.
Și nu sunt singurul.
Nici pe departe.
Miles! Miles!
Ai un minut?
OMUL-PĂIANJEN: ÎN LUMEA PĂIANJENULUI
PERSOANA CARE-I AJUTĂ PE ALȚII DOAR PENTRU CĂ AȘA TREBUIE
ȘI PENTRU CĂ AȘA E CORECT
ESTE, FĂRĂ ÎNDOIALĂ, UN SUPEREROU ADEVĂRAT.
-STAN LEE
MULȚUMIM STAN LEE & STEVE DITKO
PENTRU CĂ NE-AȚI SPUS CĂ NU SUNTEM SINGURII.
ÎNTRE TIMP, ÎN NEW YORK...
- Ai întârziat puțin. - Nu putem fi toți peste tot deodată.
Mergea un mesaj.
Am lipsit mai puțin de două ore. Ce s-a întâmplat?
Bine, știu cum pare...
- Dar iată vestea bună! - S-auzim...
- Multiversul nu s-a prăbușit. - Super!
Puțin instabil, dar s-a terminat cu bine.
- Grozavă poveste! Ai terminat drăcovenia? - E un mecanism.
Trebuie să mă corectezi mereu? E frustrant.
- Nu te exalta, Miguel. E un prototip. - Nu sunt exaltat.
Ai putea fi primul care face un salt autonom în multivers. Sau ultimul.
- Bine, dăm cu zarul? - Ce spui, prietene?
Unde vrei să mergi mai întâi?
Hai s-o luăm de la început pentru ultima oară.
Pământ, '67.
PĂMÂNT '67
Ce...?
Sunt Omul-Păianjen. Trebuie să vii cu mine.
- Cine naiba ești tu? - Doar ce ți-am spus. Sunt din viitor.
- Cum îndrăznești să mă arăți cu degetul? - Tu m-ai arătat primul.
- Nu e politicos. - Tu ești foarte nepoliticos!
- Cine a arătat primul? - Omul-Păianjen. Clar.
- Mă arăți acum! - Nu te arăt.
- Uită-te la degetul tău! - Îți arăt că mă arăți. E altceva.
- Mă arăți... - N-ai văzut cum se arată...
Mă acuzi că arăt cu degetul în timp ce...
SFÂRȘIT
Subtitrare tradusă de Andrea Puticiu