Tak jo, naposled si to sjedem.
Jmenuju se Peter Parker.
Kdysi mě kousnul radioaktivní pavouk.
A už 10 let jsem jediný
a pravý Spider-Man.
Zbytek už znáte.
Velikou sílu provází veliká zodpovědnost.
Zachránil jsem kupu lidí, zamiloval se, zachránil New York.
A pak to město zachránil zas. A pak zas a zas.
A dělal jsem
i tohle.
Ale to nebudeme rozmazávat.
Jsou se mnou komiksy. Kukuřičné vločky.
A vánoční album.
Úvodní znělka do animáku.
A celkem ucházející nanuky.
Už jsem vypadal i hůř.
I přesto všechno
jsem Spider-Manem moc rád.
Kdo by nebyl?
Bez ohledu na to, kolik dostanu ran,
vždycky najdu způsob, jak zase vstát.
Protože jediný, co stojí mezi tímhle městem a totální zkázou,
jsem já.
Je jen jeden Spider-Man.
A vy se na něj díváte.
Milesi!
Milesi, musíš do školy!
Milesi!
- Milesi! - Jo! Jo?
Už máš sbaleno do školy?
Jo.
Žehlím si poslední košili!
No tak! Už jsi dospělej. Ať to vidí kantoři!
Milesi!
- Kde mám noťas? - Tam, kam sis ho dal.
- Jestli tě tam mám hodit, musíme jít. - Ne, tati. Jdu pěšky.
- Osobní šofér je luxus! - Dík, nechci.
- Milesi! Musíš jít! - Mám čas.
- Musíš jít. - Mám čas.
- Mami, musím jít. - Máš čas.
Nashle v pátek.
Ty ses vrátil? Jak se máš, brácho?
Čau, akorát jdu kolem. Jak je?
Cítil jsi v noci to zemětřesení?
O čem to mluvíš Já v noci spím jako nemluvně!
- Co ta nová škola? - V pohodě.
- Chybíš nám tu. - Chybím vám? Furt tu bydlím.
Počkat, tobě taky chybím?
Jenom to ne.
Fakticky, tati. Mohl jsem jít pěšky.
Projdeš se v sobotu, až budeš sundávat ty nálepky.
Tys mě viděl? To jsem asi nebyl já.
A ty dvě ze včera na Clintonově.
Jo, ty jsou mý.
Podívej. Další nová kavárna.
- Vidíš ji? - Jo.
- Jak se jmenuje? - Party Pěna.
"Párty Pěna"? To je dobrý. A jaká je před ní fronta.
- Vidíš to? - Jo.
- Je to kavárna nebo disko? - Jsi starej.
Včera v noci byla znovu nahlášena záhadná zemětřesení.
Zdroje blízké Spider-Manovi tvrdí, že to už vyšetřuje.
Spider-Man. Ten chlap se akorát houpe,
rve v tý svý masce a zodpovědnost žádná.
Jo, tati. Jo.
A mezitím moji chlapi
nasazujou krky. Bez masek.
- My se neschováváme. Máme soudnost. - Zrychli.
- Velikou moc provází veliká soudnost. - Tak se to neříká.
Ale ty jeho vločky mi chutnají, to zase jo.
Nejezděj policajti na červenou?
Některý jo. Ale ne tvůj táta.
Proč nemůžu chodit na Brooklynskou?
Jsi tu teprve dva týdny. Nebudem o tom diskutovat.
- Tahle škola je elitářská. - "Elitářská"?
A radši bych chodil na normální školu s normálníma lidma.
"S normálníma"? Ty mezi tyhle patříš.
Jen proto, že jsem vyhrál loterii.
Omyl. Složils přijímačky, jako všichni ostatní.
Tady máš příležitosti.
Chceš si to zkazit? A skončit jako tvůj strejda?
Strejda Aaron skončil špatně? Je fajn.
V životě si musíme vybrat.
- Ale já teď na výběr moc nemám. - Nemáš!
Mám tě rád, Milesi.
Jo, já vím, tati. Nashle v pátek.
- Koukej říct: "Mám tě rád." - Jako vážně?
- Chci to slyšet. - To ti mám jako říct...
- Vysadils mě u školy. - "Mám tě rád."
- Víš, kde jsme? - "Táto, mám tě rád."
Táto, mám tě rád.
To je lepší.
A zavaž si boty.
"Mám tě rád, táto."
Dobrý ráno. Jak je?
- Krátkej víkend, co? - "To je lepší."
No nekecej! To je ale trapas. Máme stejný kvádro.
Hej. Zavaž si boty.
Já to tak chci. Je to můj styl.
Kdo ví, kolik to vychází?
A tomu se říká sylogismus.
Přečtěte dvě kapitoly z Nadějných vyhlídek.
Písemka z hydrostatického tlaku.
Esej, kde vyjádříte vlastní názor.
...nekonečné možnosti. Třeba existuje svět, ve kterém jsem v červeném.
Nebo nosím kožené kalhoty.
Pan Morales, plíží se tmou. Zase pozdě.
Dle Einsteina je čas relativní, ne?
Možná nejdu pozdě. Možná jste tu vy brzy.
Pardon. Bylo tu trapné ticho.
Posadíte se, nebo tam budete jenom tak stát?
Náš vesmír je ve skutečnosti jeden z mnoha paralelních světů,
které existují v tomtéž čase.
Díky Fiskově Nadaci pro vědu a výzkum...
- To byl dobrej fór. - Vážně?
Jako vtipný nebyl. Proto jsem se smála.
Ale byl chytrý. Líbil se mi.
Tebe jsem tu ještě neviděl.
Každá naše volba
otevírá nesčetné možnosti.
Nekonečno světů.
Nula?
Když budu takhle pokračovat, tak mě odtud vykopnete, co?
Možná se na tuhle školu nehodím.
Víš, jaké skóre by dostal člověk, který by vybíral
odpovědi zcela náhodně?
- 50%? - Přesně tak.
Všechny odpovědi chybně může mít jen někdo, kdo ví, které jsou správně.
Ty to tu chceš vzdát.
A já ti to nedovolím.
Za trest napíšeš esej.
Ne o fyzice, ale o sobě.
O tom, co chceš být za člověka.
Nadějné vyhlídky.
SLEDUJU TĚ
Strejdo Aarone! Čau! Lek ses?
Chceš ránu?
- Co ve škole? - Pohoda. Mám fůru kámošů.
Nemůže to tam bejt tak zlý.
Chytrý holky tam nejsou? Musí jich tam bejt jak much.
Žádná tam není.
Přece nebudu mít synovce, kterej nebalí holky.
Já je balím.
Je tam jedna nová. Řek bych, že po mně docela jede. Víš jak.
Jak se jmenuje?
Teprv to rozjíždíme, chápeš?
Umíš fígl s ramenem?
Jasně že jo.
Ale ukaž svou verzi.
Zejtra za ní zajdi, a pak udělej tohle:
"Čau."
- To jako vážně? - Přísahám, že to funguje.
Takže k ní mám přijít a říct: "Čau."
Ne, ne. Takhle: "Čau."
"Čau."
Ne. "Čau."
"Čau."
Seš vůbec můj synovec?
- Táta: Máš hotový úkoly? - To je ona?
Budu muset jít. Ještě musím psát esej.
Tos přede mnou schovával? Už jsi to vysprejoval?
Nemůžu, strejdo. Znáš tátu.
Pojď. Mám flek, kde to vynikne!
Já nemůžu. Fakt.
Budu mít pěknej průšvih.
Řekneš, že tě sem poslal učitel výtvarky.
NEPOVOLANÝM VSTUP ZAKÁZÁN
- Jak ses o tomhle místě dozvěděl? - Měl jsem tu jeden melouch.
Nazdar.
Jo. Já tušil, že jsme příbuzný.
Tý vago!
Brooklyn!
Tyhle stěny už něco pamatujou.
Tak to je maso.
Dej se do toho, Milesi.
Zpomal trochu.
To je lepší.
Paráda.
Vidíš, co umíš? Sem tam chyba nevadí.
Tohle je Miles, kterýho já znám.
A teď to zkus přetnout jinou barvou.
Pomůžeš?
Kape ti to. Jestli je to schválně, tak fajn, ale jinak musíš rychlejc.
To je záměr.
nulové vyhlídky
- Není to moc šílený? - Vůbec.
Nemáš tušení, jak moc ti rozumím.
Kdysi jsme chodívali sprejovat s tvým tátou.
- Nelakuj mě. - Je to tak.
Jenže pak šel k policajtům. A já nevím.
Je to fajn chlap, jen...
Víš, jak to myslím.
Tak jo, padáme. Musím jít.
Milesi, jdeme.
To je divný.
Srazily se mi kalhoty.
Leze na mě puberta.
TO JSEM SI MĚL NECHAT PRO SEBE
Musím si koupit nový kalhoty.
Proč jsou mý myšlenky tak nahlas?
Co?
- Jsi v poho? - Cože?
Proč se tolik potím?
Proč se tolik potíš?
Leze na mě puberta.
To jsem říct nechtěl. Já pubertu nemám.
Měl jsem, ale už nemám.
Už jsem chlap.
Takže ty jsi tu nová? To máme společný.
Jo. A nejen to.
Super. Jo.
Já jsem Miles.
Já jsem Gwe-anda.
Jmenuješ se Gwanda?
Jo, jsem z Afriky. Z Jižní Afriky.
Ale přízvuk nemám, vyrostla jsem tady.
Udělej fígl s ramenem, než někam odejde.
Proč je to jak horor?
Dělám to teď zpomaleně, nebo se mi to tak jenom zdá?
Ne, kecám. Jsem Wanda. Bez G. Vážně.
Čau.
Aha, fajn.
Zatím se měj.
Tak jo.
- Promiň. - Hej.
- No nazdar. - Můžeš mě pustit?
- Nejde to. - Jen klid. To nic.
- Pusť mě, Milesi. - Snažím se.
To ta puberta.
Zřejmě vůbec nevíš, co je puberta. Hlavně klid.
- Tak jo, mám plán. - Fajn.
- Na tři zatáhnu. - To je příšerný plán.
- Raz. - Nedělej to.
- Dva. - Tři!
Rád jsem tě poznal?
Jasně. Nápodobně.
Nikdo to neviděl. Jsem v suchu.
Nikdo to neví.
Všichni to vědí.
Všichni to vědí. A pomlouvají mě!
Všechno viděli! On to ví! Ona to ví! Všichni.
Ta je vysoká. Čemu se směje?
Budu za blbečka? Co to dělám?
- Ten kluk je fakt divnej. - Viděli jste to?
- Jak to zastavím? - Taková ostuda.
Slyší moje myšlenky? Proč jsou mý myšlenky tak nahlas?
Hej! Já vím, žes v noci utek, Moralesi!
Dělej blbýho.
Kdo je Morales?
Ne tak blbýho.
Hej!
Jen klid. Jsi v bezpečí.
Tady tě nikdy nenajde.
Ne.
Co děláš v mým kanclu, Moralesi?
Moralesi, otevři!
Co to se mnou je?
Já mám Vánoce rád.
Otevři!
Přestaň lepit.
Nepřestávej lepit.
Hofstadter doporučuje,
abychom začali
pátrat na opačné...
Aha.
Můj pokoj!
"Co to se mnou je?"
"Přestaň lepit."
"Nepřestávej lep..."
Tak počkat.
Jak můžou bejt dva Spider-Mani? To nejde.
Nebo jo?
DVA SPIDER-MANI
No tak, strejdo Aarone. Zvedni to!
Čau, tady Aaron. Jedu na pár dní pryč. Zavolám, až se vrátím.
Ne. Ne, ne, ne, ne.
To není možný!
Je to jen puberta.
Byl to normální pavouk a já jsem normální kluk.
Bravo!
POZDĚJI TENTÝŽ VEČER...
MILES HLEDÁ ODPOVĚDI...
Musím to někomu říct.
Začínáš blbnout, Milesi. Začínáš blbnout.
Najdi toho pavouka.
Uvidíš.
Je to normální pavouk.
Je až nudný, jak normální ten pavouk je.
Co se to se mnou děje?
Je to někde tam.
Už chápu.
Bacha.
BACHA!
Normane, poslouchej mě.
Spider-Man?
Nemůžu ti dovolit otevřít portál do jiné dimenze.
Na to není Brooklyn připravený.
To já nerozhoduju.
Není to Green Goblin?
Proč nedáš pokoj?
Protože nechci, aby Brooklyn skončil v černý díře!
Radši už půjdu.
Staten Island, možná. Ale ne Brooklyn.
Ne! Ne!
Co teď?
Kde to jsem?
Máš rozvázaný boty.
Můj převlek s tkaničkama problém nemá.
Myslel jsem, že jsem jediný. Jsi jako já.
Ale já nechci.
Bohužel nemáš na výběr, hochu.
- Určitě ti to teď v hlavě pěkně šrotuje. - Jo.
To zvládneš. Pomůžu ti.
Když se ke mně přidáš, ukážu ti, co a jak.
Jo.
Ale teď musím
zničit tady ten přístroj, než zkolabuje časoprostor.
Zůstaň tu.
Jsem tu hned.
Jak to dělá?
Tady? Ne, tady.
Tak fajn, lidi.
Nikdy to tam nejde.
Ach jo.
Prowlere.
Zrovna tady něco dělám.
Jsem utahanej.
Ty se na mě zlobíš? Myslím, že na mě máš pifku.
Víc neumíš?
No fuj.
Měl bych vylézt nahoru a pomoct mu.
Co si to nalhávám? To bych dělat neměl.
Bacha. Přichází Spider-Man.
Líbí se ti moje nová hračka?
Stála mě celý jmění, ale prachy si do hrobu nevezmeš.
Když už jsi tady, tak sleduj test.
Je to skvělá světelná show. Budeš zírat.
SONDA AKTIVOVÁNA
Ne, nedělej to! Přestaň!
Nevíš, co to udělá! Všechny nás zabiješ.
Otevírá se hned několik dimenzí!
Vidím tři, čtyři, pět různých dimenzí.
Systém je nestabilní! Vypněme to!
Norme, jak snášíš rány do hlavy?
Já tě varoval.
Gobline, ne! Vyžeňte ho odtamtud!
Kde to jsme?
Fakt divný.
Wilsone!
Jste v pořádku?
Jo, jsem. Jen odpočívám.
- Můžete vstát? - Jo.
Já vždycky vstanu.
Ten kašel se mi ale nějak nelíbí.
Najděte ho. A hned.
Musíme spojit síly. Moc času nemáme.
Urychlovač zničí jen tenhle bezpečnostní klíč.
Vyhoupni se tam, použij klíč, stiskni tlačítko a znič ho.
Musíš si skrýt tvář.
Nikomu neříkej, kdo jsi.
Nikdo to nesmí vědět.
Kingpin má všechny v kapse.
Jestli ten přístroj zase spustí, všechno, co znáš, zmizí.
Tvoje rodina, všichni.
Všichni.
Slib mi, že ho zničíš.
Slibuju.
Běž. Znič ten urychlovač.
Já tě pak najdu.
Bude to dobrý.
Tombstone. S testováním končíme.
Připravte to k dalšímu spuštění. Co nejdřív.
Zrychlete! Jsou to žabaři.
Řekl bych, že tě zase rád vidím, Spider-Mane, ale nechci lhát.
Čau, Kingpine. Tak co byznys?
Bomba!
To mi nedělej.
Můžeš otevřít pod Brooklynem černou díru.
Risk není vždycky zisk.
Ne pokaždý jde o prachy, Spider-Mane.
Nechceš vědět, co jsem tam viděl?
Počkej.
Já vím, o co se snažíš.
Ale nevyjde to.
Jsou pryč.
Zbav se toho těla.
Co to bylo?
Zabij ho.
Přestaň lepit!
Ukončete výstup a nástup, dveře se zavírají.
Není to Banksy?
Newyorčané nahlašují sporadické výpadky proudu
v důsledku dalšího zvláštního zemětřesení.
Policie! Ruce vzhůru!
Milesi?
Proč nejsi ve škole? Jen klid.
Milesi?
Bojíš se zemětřesení?
Můžu spát dneska tady?
Milesi. Je všední den. A ve všední dny spíš ve škole.
Je rozrušený.
Klidně zůstaň.
- Tati? - Jo.
Ty vážně Spider-Mana nesnášíš?
Jo. Je to samozvanec...
Jeffe.
Co je? Vždyť se ptal.
Ty víš, co si o Spider-Manovi myslím.
Proto je na tebe tak přísný. Ale to víš, viď?
Mami, neměla jsi někdy chuť se z Brooklynu odstěhovat?
Naše rodina před ničím neutíká, Milesi.
Jo, já vím.
- Co je to s ním? - Má to teď těžké.
Když to má těžký, tak to musí vydržet.
Přerušujeme vysílání zvláštní zprávou.
Smutná novina. Superhrdina Spider-Man zemřel na následky zranění,
které utrpěl v důsledku dalšího silného zemětřesení v Brooklynu.
Několik zdrojů potvrdilo, že Peter Parker,
šestadvacetiletý student a fotograf na volné noze,
bránil město jako Spider-Man nejméně dekádu.
Zanechal po sobě svou manželku Mary Jane a svou tetu May Parkerovou.
Náš hrdina Spider-Man je mrtev.
Můj manžel, Peter Parker,
byl obyčejný člověk.
Vždycky říkal, že pod tou maskou by mohl být kdokoli.
Byl to jen kluk, kterého náhodou kousl pavouk.
Bude mi chybět.
Jo.
Bejvali jsme kamarádi.
Můžu to vrátit, když mi to nepadne?
Ono ti to padne.
Nakonec.
VRATKY NEPŘIJÍMÁME, PENÍZE NEVRACÍME.
O své schopnosti se neprosil.
Ale rozhodl se být Spider-Manem.
Na Peterovi jsem měla nejraději,
že se v jeho přítomnosti každý cítil mocný.
Všichni máme nějaké zvláštní schopnosti.
A svým vlastním způsobem
je každý z vás Spider-Man.
A já na vás spoléhám.
Ona na mě spoléhá.
Na tebe konkrétně asi ne. Myslí to spíš obecně.
Omlouvám se, pane Parkere.
To, co jste mi svěřil, ten klíč...
Myslím, že jsem ho rozbil.
Chci udělat, o co jste mě žádal.
Vážně chci.
Ale nejde to.
Nejsem na to ten správnej.
Bez vás to nedokážu.
Hej, kluku.
Co jsem mu to udělal?
Ne.
Co jste zač?
Tak jo, lidi. Naposled si to sjedem.
Jmenuju se Peter B. Parker.
Kdysi mě kousnul radioaktivní pavouk. Posledních 22 let
jsem si myslel, že jsem jedinej Spider-Man na světě.
Krásnej den.
Zbytek už znáte.
Zachránil jsem New York, zamiloval se, oženil,
a zachránil to město znovu. Možná až mockrát.
Manželství mi začlo haprovat, blbě jsem zainvestoval.
Pavoučí restaurace prostě netáhnou.
Pak uběhlo asi 15 let. Bla, bla, bla. Super nuda.
Zlomil jsem si páteř, do obličeje mi nalítl dron,
pochoval jsem tetu May. Se ženou jsme se rozešli.
Ale zvládl jsem to jako borec.
To víte, bez ohledu na to, kolik schytám ran,
vždycky zase vstanu.
A mám dost času na přemýšlení a sebezdokonalování.
Věděli jste, že mořští koníci vytvářejí páry na celej život?
Představte si to.
Mořskej koník potká mořskou konici
a celej život jim to klape?
Chtěla děti, a já měl strach.
Asi jsem jí zlomil srdce.
Posun vpřed. Jsem ve svým bejváku, dělám kliky,
sklapovačky, posiluju,
když tu se stalo něco divnýho.
A to se mi divný věci dějou skoro furt.
Ale tohle bylo fakt divný.
Jako byl jsem v New Yorku, ale přesto jinde.
A navíc jsem byl mrtvej.
A blond.
Vypadal jsem skvěle.
Jako bych se díval do zrcadla.
Dostal jsem pocit, že mě sem vtáhlo právě to, co jeho zabilo.
A chcete vědět, co bylo dál?
Já taky.
Co jste zač?
Co to tam děláte?
Policie! Ani hnout!
To se mi snad zdá!
Stát!
Mám vás. Mizíme.
Hej, kluku. Pusť to tělo!
- Hej, kluku. Pusť to tělo! - No tak!
Mějte se, strážníci.
Ale no tak!
- Hej, kluku. - Ani hnout!
Ruce vzhůru!
Pomoc! Zastavte někdo ten vlak!
Co to?
Pardon.
Tohle nepřežiju!
Nějaký kluk převlečený za Spider-Mana vláčí za vlakem mrtvého bezdomovce.
Jo! Nezabil jsem vás!
- Kdo jsi? - Kdo jste vy?
- Proč mě chceš zabít? - Nechci. Snažím se vás zachránit.
Nemohli byste nás obejít?
Tak nic. Typickej New York.
Co se stalo?
Ten kluk mě omráčil...
elektrikou?
- Jsi jako já. - Mám pár otázek.
Proč vypadáte jako Peter Parker?
Protože jsem Peter Parker.
Proč nejste mrtvej? A máte jiný vlasy?
Proč jste starší? A proč má vaše tělo tak...
divnej tvar?
Chceš snad říct, že mám špek?
Ty taky nejsi bůhvíco. Superhrdinové nenosej převleky z kšeftu.
- Jste snad duch? - Ne.
- Tak jste zombie? - Dej pokoj.
- Jsem já zombie? - Ty ani náhodou.
Tak jste z jiný dimenze?
Jako z paralelního světa, kde je to jak u nás, ale jinak?
A vy jste v tom světě Spider-Man?
A nějak jste se dostal sem, ale nevíte jak?
- Tos uhádl jen tak? - Brali jsme to ve škole.
- Kvantová fyzika. - Tak to je bomba!
- Můžete mě učit, přesně jako Peter. - Než umřel.
- Jo, přesně. - Jasně.
Dal jsem mu slib.
Moje první lekce zní:
Nekoukej na pusu. Koukej na ruce.
Petere, prosím vás...
Věř mi, mladej. Takhle z tebe bude lepší Spider-Man.
- Jste v pořádku? - Ne, nejsem.
Co to máte s tělem?
Hádám, že se mejm atomům nelíbí, že jsou ve špatný dimenzi.
Já si vedlejšák jako spider-maní kouč nehledám.
Ve svý dimenzi mám práce až nad hlavu.
"Velikou sílu provází veliká..."
Chraň tě ruka páně tu větu doříct. Vytáčí mě.
Chceš radu? Buď radši normální kluk.
Já nemám na výběr. Kingpin má super-urychlovač.
A mě chce zabít.
- Cos to řek? - Kingpin mě chce zabít.
- No a co? Kde je ten urychlovač? - V Brooklynu. Pod Fiskovou věží.
- Sbohem. - Kam to jdete?
- Až ho spustí, skočím do něj a vrátím se. - On ho nesmí spustit.
Mám ho zničit, aby se to už nikdy nestalo! Jinak všichni umřou.
"Jinak všichni umřou." Tak to říkaj úplně vždycky.
Ale ještě než umřou, zbejvá chvilka
a v tý odvádím svou nejlepší práci.
Nebudete potřebovat tohle?
Ty máš paklíč. Naval.
Počkat. Ne tak rychle. Říkal tomu bezpečnostní klíč.
Vždycky je ňákej: virovej, přemosťovací,
kdo si to má pamatovat? Já všem říkám paklíč. Naval.
- Musím zničit ten urychlovač. - Já zas musím domů.
Spolknu ho. Nehrajte si se mnou.
- Cože? - Říkám...
Ten urychlovač otevřel portál, a ten mě vtáhl sem. Musím se...
- Tys to rozbil? - Ne, to samo.
Nevzpomínám si, jak se to stalo.
Kvůli tomuhle jsem neměl děti.
- Nemůžem to opravit? - Ne, s tímhle neuděláme nic.
Kvůli tobě musíme znovu ukrást to, co tvůj kámoš ukradl z Alchemaxu
a vyrobit si další.
Když ten urychlovač po vašem odchodu nevypnu,
tak všichni ve městě, mí rodiče, strejda a miliony dalších umřou.
A vy si zdrhnete domů a necháte mě v tom, ať si poradím sám.
Nevadí vám to, Spider-Mane?
Co to tam děláš?
Hraju vám na svědomí.
Zabírá to?
Jak by to mohlo? Koukej na mě. Myslíš, že to zabírá?
Ne, nezabírá.
Ne! Ne! Nenech ho vyhrát.
Dobrá, vyhráls. Tak pojď. Nesmíme ztratit ani sekundu.
Tyhle burgery miluju. Delikatesa.
Lepší burger jsem jakživ nejedl.
V mým světě tenhle bufáč zavřeli před šesti lety.
Ani nevím proč. Nechápu to.
Máš prachy? Jsem teď trochu švorc.
- Radši k věci. - Jasně.
- Ten druhý Peter... - Budeš to ještě?
Poslouchám tě.
Ten druhý Peter mi slíbil, že mi ukáže co a jak.
Máte nějaký tipy, který byste mi mohl prozradit?
Mám jich spoustu.
Dezinfikuj si masku.
A do převleku radím dětskej zásyp. Hlavně v jistý partii.
Jinak chytneš vlka.
- Ještě něco? - Ne, to je všechno.
Vy budete asi chabej učitel.
Zjisti, kde je Alchemax.
"Soukromé výzkumné centrum v údolí řeky Hudson, New York."
Cestou mě můžete učit houpat se po sítích.
Tak daleko se houpat nebudu. Zrovna jsem zbodnul obří burger.
Šetři si nohy. Ještě mi poděkuješ.
- Na ten plášť zapomeň. - Vždyť je super.
Sundej ho. Je to neuctivý. Spider-Man plášť nenosí.
- Takže, jak zjistíme, kudy Peter šel? - Dobrá otázka.
Co bych dělal, kdybych byl já?
Mám to.
Za prvý: Vniknu do laboratoře.
Za druhý: Najdu počítač vedoucího vědce.
To je ta paní s kolem. Ve škole nám s ní pouštěli dokument.
Super! Za třetí: Zreviduju svý předsudky.
Za čtvrtý: Hacknu jí počítač.
To není žádný hackování.
Ticho, dokud mi to pálí!
Za pátý: Stáhnu všechno důležitý. Vždycky to poznám.
A za šestý: Z kantýny si vezmu ňákou sváču a zmizím.
A co budu dělat já?
Za sedmý: Ty zůstaneš tady. Jako hlídka. Důležitá.
Musíte ze mě udělat Spider-Mana, jinak vám nepomůžu.
Sleduj a uč se. Vyzkouším si tě pak.
Proč na mě vyšel zrovna tenhle bezďáckej Spider-Man?
Vida.
Kingpin.
Co to dělám? Co to dělám?
Petere!
- Co tady děláš? - Je tu Kingpin.
- Uhnul byste trochu? - Šlápl jsi mi na nohu. Vrať se ven.
Ne! Nemůžu tam jen tak sedět a nechat umřít dalšího Spider-Mana.
To už neudělám.
Co je?
Většina lidí, co potkám, se mě snaží zabít.
Ty jsi příjemná změna.
Pane Fisku! Vidíte ta data?
Já vím, že jim nerozumíte, ale ta čísla jsou velmi příznivá.
A už znám heslo.
Pane Fisku. Když urychlovač znovu spustíme tento týden,
pod Brooklynem se může otevřít černá díra.
Vidíte tohle? A tohle?
Tohle je několik dimenzí, které do sebe začínají vzájemně narážet.
Tohle je celkem standardní úroveň rizika.
Sleduj. Teď jí řekne: "Máte 24 hodin."
Máte 24 hodin.
Ale co když dojde ke zhroucení časoprostorového kontinua?
Tohle je zlý. Všechno je to dost zlý. Předtím jsem kecal.
Počkejte. Doložím to dalšími daty.
- Co to děláš? - Přilepil jsem se.
Klid, uvolni si prsty. Nemáme čas. Žij přítomností.
Já žiju přítomností. Příšernou.
- Já to neodmítám. - Už žádné výmluvy.
Potřebuji víc času.
Stojí přímo tam. Vždyť tě uvidí.
Milesi, musíš se odlepit.
Jak se uklidňuješ?
Klid. Uklidni se.
Mě z něj trefí.
Puberťáci. Hotový peklo.
- Milesi, kam ses poděl? - Jsem tady.
- Kde? Nevidím tě. - Stojím přímo před váma.
- Umí se Spider-Man zneviditelnit? - V mým světě ne.
Píchnul jste mě do oka!
To je super! Je to nějaká forma reflexu.
Co to je?
Pamatuj si tohle heslo: D-g-f-a-m-p-e-s-a-n-d
4-$-3-5-8-7-6-5-3-4-5-4...
Zpomalte! Musím si to zapsat!
- A stáhni ty soubory. - Který přesně?
Zatímco já nahodím šarm.
Spider-Mane?
Dobrej. My se známe?
No, tohle mě trošičku děsí. Nemáš být náhodou mrtvý?
Překvápko! Tohle se nedělá, to se mi nelíbí...
Tak to je fascinující.
No dík, to je můj ksicht.
Úplně jiný Peter Parker.
Máš trochu špeky. Zřejmě z dimenzionálního posunu.
Jasně. V mý dimenzi jsem hotovej atlet.
Cestování mezi světy ti viditelně zhoršilo...
Jak je ten zbytek?
Hele, jak jste stará? Páč dle mýho je vám maximálně 35.
- A prý že jsem blázen! - Teď viděj. Nejste blázen!
Tohle možná štípne.
Já vím! Jen si odeberu vzorky.
Tak jo.
Ukliďte si plochu, dámo.
K nevíře! Zrychlená buněčná eroze.
Nic takového jsem jakživ neviděla.
- Co to děláš? - Beru to celý.
Očividně nám problikávaš.
Kdo, já? Ne. Proč bych problikával?
Zůstaneš-li v téhle dimenzi moc dlouho, tvé tělo se rozpadne.
Umíš si představit, jak bolestivé by to bylo?
Ne, to ne.
Nepředstavitelně.
A já se těším,
až to uvidím.
Jakže se to jmenujete?
Dr. Olivie Octaviusová.
A předpokládám, že přátelé vám říkají Doc Ock?
Přátelé mi říkají Liv.
Doc Ock mi říkají nepřátelé.
To zmáknu! Uteč!
Na koho to mluvíš?
- Zmáknu to! - Jo, tak ty to zmákneš, Petere?
Já si s ní poradím!
Zvládám to!
Tohle možná zvládám trochu hůř.
Nějak moc mluvíš.
Musím jít.
Tohle bude ten moment, kdy jsem asi prohrál.
Mám pro tebe dobrou zprávu. Monitor nepotřebujem.
Petere!
Ty mi tajíš, že máš neviditelného kamaráda?
- Mohl bys mi to vrátit, chlapečku? - Petere!
Ten počítač je firemní.
- Teď by bodla ta neviditelnost. - Jo.
Aha, nebodla, fajn. Ale sváča, ta bodne vždycky.
Dělej jakoby nic.
Spider-Man?
- Zrovna s ním si mě plete kdekdo. - Čau.
- Spider-Man? - Ruce vzhůru!
A teď si to prohodíme.
- Hned se vraťte! Kam to utíkáte? - Ukradl jídlo!
- A teď se zhoupneš! Jak jsem tě to učil. - Kdy jste mě to učil?
Nikdy. To byl fór. Utužuje to vztahy.
Hej!
- Připravenej? - Jasně že ne!
Ještě to neumím!
Nejvíc se člověk naučí, když je ve stresu a jde mu o krk.
No tak, dělej!
Cíl na dostřel.
Co děláš dole na zemi?
Zdrhám, protože to umím.
Musíš nahoru, jinak tě chytí.
Tak jsi to přece chtěl.
Ajaj.
Vrať se, chlapečku.
Miř bokama! A dívej se na cíl.
Vypni ramena. A pěkně za vláknem!
Nestřílej mi to z tý paty!
- To je moc instrukcí! - Tak mě neposlouchej!
To je zatím váš nejlepší nápad!
Bezva, Milesi!
Jde ti to.
Dvojitým stiskem vlákno pustíš, a znovu vystřel.
Pal a pusť.
- A pal. Pusť. Pal. - A pusť.
Jde ti to samo. Pal. Pusť.
- Cítíš ten rytmus? - Pal. A pusť!
- Super. - Jste fakt úžasnej.
Jsme jako tým!
Já jsem učitel, co to ještě dává.
A ty žák, co to taky dává, ale ne tak dobře.
Jsem na nás pyšnej! Nepochválíš mě taky?
Petere!
- Co to? - Kdo to byl?
Čau, hoši.
Gwanda?
Jsem Gwen.
Jo, ty ji znáš. Boduješ.
Jsem z jiné dimenze.
Z jiné jiné dimenze.
Tak jo, lidi. Naposledy si to sjedeme. Od začátku.
Jmenuju se Gwen Stacyová. Kdysi mě kousl radioaktivní pavouk.
A poslední dva roky jsem jediná a opravdová Spider-Woman.
A zbytek už znáte.
Hraju v kapele.
Zachránila jsem svýho tátu.
Ale nezachránila jsem svýho nejlepšího kámoše
Petera Parkera.
Takže teď zachraňuju všechny ostatní.
A už se s nikým nepřátelím.
Aby mě to nerozptylovalo.
A jednoho dne se mi stala fakt divná věc.
Jako fakt divná.
Odfouklo mě to do minulého týdne.
Doslova.
Skončila jsem v New Yorku. Ale ne v tom v svém.
Spider-Man naštěstí všechny ohrožené zachránil.
Pavoučí instinkt mě nasměroval do školy Visons Academy.
...jste tu vy brzy.
Nechápala jsem proč, dokud jsem nepotkala tebe.
Pěknej sestřih.
Ty ho radši nekomentuj.
Za mnou.
- Kolik těch Spider-lidí vlastně je? - Hotovej Comic-Con.
Co je Comic-Con?
Teď umřeš, Spider-Mane!
Wilsone! Co to děláš?
Vanesso.
Richarde, jdeme.
Vanesso! Richarde!
Ne!
Neohlížej se. Bude líp. Neboj.
Spider-Mana jsem zabil.
Kde se tu vzali další dva?
Jsou tři.
Ne, to je dobře. Velmi, velmi dobře.
Vy tak získáte, co chcete, a já vím,
že můj urychlovač funguje.
Teď už jenom stačí všechny ty pavouky pobít.
A urychlovač vám dá zpět vaši rodinu.
Kolikrát si jen budete přát.
Zítra. U mého urychlovače.
U našeho urychlovače.
To rozbil on?
Jo. Ale stydí se za to, takže to zůstane mezi námi, jo?
Vím, kde vyrobíme nový. A ten už mu rozbít nedovolíme.
Tvýho kámoše je mi líto.
Dík, Milesi.
Já vím, jak těžké to je. Když musíš na všechno přijít sám.
Je celkem fajn, nebýt jediný Spider-člověk na světě.
Jo.
Kdyby ses chtěla zase kamarádit, tak já bych byl určitě pro.
Dám ti vědět.
Super.
Já bych šel radši pryč.
- KDESI V QUEENSU... - Petere, už jsme došli až sem.
- Tohle je blbej nápad. - Jen klid.
Je to od vás tuze milé, ale fanoušků tu dnes už bylo dost.
Na tohle já fakt nemám.
Petere?
Ahoj, teto May.
Bude to znít ulítle, ale měla bys vědět, že jsem z jiný...
Z alternativní dimenze.
Jo.
Zdáš se mi utahaný, Petere.
To protože jsem.
- A starší. A tlustší. - Jo. To už jsem slyšel.
Bože. Ty máš tepláky?
Už je to tak.
Byl jsem tam,
když se to stalo.
Upřímnou soustrast.
A ze které dimenze jsi ty?
Z Brooklynu.
Měl Peter místo, kde bychom mohli vyrobit tohleto?
Jo, paklíč.
Pojďte za mnou.
No jo, tohle mám taky.
Zahradní domek, kde mám výbavičku.
Ale tohle je teda snobárna.
Dobrý!
Super! Ty máš jako to samý?
Úplně na chlup! Jen uber ten džíp a tryskáč.
A představ si to o dost menší. S gaučem.
Je mi ho líto.
Petere.
Myslím, že tohle je plášť.
Peter dobře věděl, jak nebezpečné to je.
Ale věřil, že toho chlapa může zastavit jedině Spider-Man.
Kingpin ví, že přijdem.
Takže bude v přesile.
Dost možná ne.
Tohle se vám bude hodit.
Myslíte, že jste jediní, koho napadlo přijít sem?
Brej večír.
On je jen černobílej?
A odkud fouká ten vítr? Jsme ve sklepě.
Tam, kam jdu já, jde i vítr.
A ten vítr voní deštěm.
Čauky!
Divnější už to bejt ani nemůže.
O co, že může?
Zrovna jsem si myl ruce. Proto jsou mokrý.
Nekecám, fakt.
Jste jako já.
Jmenuju se Peter Parker.
Jmenuju se Peni Parkerová.
Jmenuju se Petr Párek.
- Kousl mě radioaktivní pavouk. - Kousl mě radioaktivní vepř.
V mým světě se píše rok 1933, jsem soukromý očko.
Rád piju černý pivo a mydlím nácky. Furt.
Já jsem z New Yorku v roce 3145.
Mám psychické pouto s pavoukem, co žije v robotovi mého otce.
A jsme nejlepší kámoši. Nadosmrti.
Někdy nechávám sirku dohořet až k prstům, abych vůbec něco cítil.
Makám jako fotograf pro Deník Bígl.
Když nedělám čuňárny, tak dřu jak pes, abych vyčenichal nějakou story.
Zpívám, tančím rád, abych zůstal věčně mlád
Dobrý! Stačí!
Jak jste se sem dostali?
To je na dlouhý povídání.
To byl fofr.
A teď se snažíme najít cestu zpět domů.
Domů se dostaneme jen skrz ten urychlovací krám. Problém je v tom...
Že jeden z nás tu musí zůstat, aby ho zničil.
Udělám to.
Ne, ne. Vy to nechápete.
Co nechápeme?
Nikdo tu nemůžete zůstat. Jinak umřete.
Ten urychlovač vypnu já.
Ale předtím vás všechny dostanu domů.
Dal jsem slib. A musím ho splnit.
A ty jsi kdo?
Tohle je Miles. A zachrání paralelní světy.
Přesně.
Umí se zneviditelnit! Sledujte. Udělá to teď.
- Na povel mi to nejde. - Na povel mu to nejde.
Ale je to super.
Předveď jim tu elektriku.
- Na povel mi to nejde. - Na povel mu to nejde.
Umí toho mnohem víc. Co ještě umíš?
- Jen tyhle dvě věci. - Jen tyhle dvě věci.
Ach jo.
Hele, viděla jsem ho v akci. Má potenciál.
A myslím, že nás domů dostane.
Tak jo, mladej. Kingpin na tebe poštve bandu gaunerů.
A to myslím opravdový rváče. Dokážeš je přeprat všechny najednou?
- Já se ještě nikdy s nikým nepral. - Útok!
Dokážeš přeswitchovat motherboard pod palbou?
- Jestli co? - Předveď!
Braň se!
Dokážeš se houpat v sítích, jako bys tančil?
Umíš potlačit své pocity,
aby tě nesžírala mravní dvojsečnost tvých násilných činů?
Dokážeš svý tetě vytvořit profil na seznamce,
aby se čas od času dostala z domu?
Dokážeš plout vzduchem, když ti nos polechtá vůně koláče?
Co?
- Umíš být silný? - Krutý?
- Disciplinovaný? - Nevím. Možná.
- Jasnozřivý? - No, tak se předveď.
Ale hlavně, bez ohledu na to, kolik schytáš ran,
dokážeš zase vstát?
Když se Spider-Man s někým rve...
Když myslíš, žes do toho dal všechno...
- No tak, Milesi. To zmákneš. - Vstávej.
Pomalu.
- Ty to zvládneš. - Vstávej.
No tak, Milesi. Vstávej.
Teď nemá cenu si cokoliv nalhávat.
- Není připravený. - Nepůjde to. Je to jen kluk.
Ale když to nezvládne, musíme to udělat za něj.
Kouká na nás a zřejmě všechno slyší.
Milesi?
Vidíte to? Umí se...
zneviditelnit.
Máte hlasovou zprávu.
Milesi, co je s tebou?
Nikomu se neozýváš. Nevíme, co se děje.
Jestli před námi něco tajíš, tak musíš s pravdou ven.
Zavolej mi zpátky. A hned.
NEMOCNICE
Mně to taky nebere.
Čau, tady Aaron. Jedu na pár dní pryč. Zavolám, až se vrátím.
Aarone, to jsem já, Jeff.
Brnkni mi, kdyby se ti ozval Miles.
K tobě...
K tobě on vzhlíží a...
a nám nebere telefon.
Víš, že kdyby to nebylo důležitý, nevolal bych ti.
Zatím se měj.
Drahý strýčku Aarone.
Musím něco udělat a nevím, jestli to zvládnu.
Mám strach, strejdo.
Už mě unavuje, jaký jsem pro každýho zklamání.
Jsi jedinej, s kým můžu mluvit.
Kéž bys tu byl.
Ano, pane Fisku.
Záznamy bezpečnostních kamer z podzemí mám u sebe.
Jestli tu ten kluk někde je, najdu ho.
Znáte mě, pane. Já se nevzdávám.
TERMOVIZE
Tohle je... fialová.
Ne.
- Modrá? - Ne.
Neozval se vám někomu Miles?
Jen si čistí hlavu. Toho kluka znám.
On na to má.
Za chvíli vejde těmahle dveřma, nabitej a připravenej k boji.
- Můj strejda. - Kdes byl?
Můj strejda Aaron! On je Prowler!
- Zpomal, Milesi. - Dělá pro Kingpina. A chtěl mě zabít.
Tak to je drsná origin story.
Jenom klid. Neboj. Nějak to vymyslíme.
- Sledoval tě někdo? - Myslím, že ne.
- Pěkný dům. Útulný. - No bezva. Liv je tu.
- Tak to mě asi sledovali. - Ale ne.
Vypadni odsud.
Pěkně jsi to zvoral, kluku. Jsi hlupák.
<KOUKEJTE NA TY PAVOUČKY...>* *ŠPANĚLSKY
Budu hádat. Ty jsi Scorpion. My jsme Spider-gang.
Mohli byste si jít hrát ven?
Nesejde na tom, kde si hrajem, ale jak.
Tohle si vezmu.
Připrav se na smrt.
Zatracený polštáře.
Řekla jsem, že máte jít ven!
Mám ho!
Toho si beru já.
Nech toho kluka bejt!
Ne, ne.
Radši zdrhni.
Všem jednotkám: narušení pořádku, způsobené několika Spider... lidmi?
Jo. Jedu tam.
Dej mi tu věc.
Nebuď blbej. A naval to! Dělej!
Nemáš kam zdrhnout.
Milesi?
Strejdo Aarone.
Ne, ne, ne.
Prosím, strejdo Aarone.
Prowlere.
Na co čekáš? Doraz ho.
Zmiz odtamtud!
Ne.
Milesi.
Strejdo Aarone.
Je to moje vina.
Ne, Milesi.
Odpusť mi.
Lhal jsem ti.
Chtěl jsem, abys ke mně vzhlížel.
Zklamal jsem tě.
Ty jsi z nás nejlepší, Milesi.
Jdeš svou cestou.
Jen pokračuj.
Jdi dál svou cestou.
Ani hnout!
A ruce vzhůru. Dělej!
Otoč se.
Hej!
Aarone. Ne!
Všem jednotkám.
Chci, abyste zatkli nového Spider-Mana.
NADĚJNÉ VYHLÍDKY
žádné vyhlídky
Čau, brácho.
V pohodě?
Všichni to známe. Třeba já...
přišel o strýčka Bena.
Já o strýčka Benjamina.
A já přišla o tatínka.
Já o nejlepšího přítele.
Milesi, na týhle práci je nejtěžší,
že nemůžeš zachránit všechny.
Byla to moje vina. Nechápete to.
Jsme pravděpodobně jediní, kdo to chápe.
To ne!
Vpravo, vpravo.
Doleva, doleva, doleva.
Čus bus!
Umí v týhle dimenzi zvířata mluvit? Nechci ho vyděsit.
Co se děje?
Pa, Milesi.
- Musíme se rozloučit. - To můžem u urychlovače.
Ty to nechápeš. Ty zůstaneš tady.
Musím tam být. Abyste mohli domů.
Oni se domů vrátí. Já ale zůstanu.
Chceš mě nahradit? Když zůstaneš, umřeš.
Dělám to, co je třeba. Chtěl jsem, abys to slyšel ode mě.
Ale co MJ?
Ne všechno vždycky vyjde.
Dej mi ten paklíč.
Prosím, nenuť mě ti ho vzít.
To není fér! Musíš jim říct, že to zvládnu.
To já jsem to rozhodl.
Chci se Kingpinovi pomstít! Musíš mě nechat se mu pomstít!
Milesi, vždyť tě zabije.
Mám na to. Opravdu!
Tak na mě použij to štípnutí!
Nebo se zneviditelni, abys mi mohl utéct.
Já vím, jak moc po tom toužíš.
Chudák kluk.
Ale ještě na to nemáš.
Je mi líto.
Petere, jak poznám, že na to mám?
To nepoznáš. Je to skok do neznáma.
Nic jinýho, Milesi.
Skok do neznáma.
Milesi.
To jsem já, táta.
Prosím, otevři.
Milesi, vidím, jak se tam hýbe tvůj stín.
Jo, dobře. Chápu. Pořád mě ignoruješ.
Můžem si spolu promluvit?
Něco...
Něco se stalo.
Někdy život lidi rozdělí, Milesi.
A já nechci, aby se to stalo i nám.
Ne vždycky udělám, co potřebuješ,
a občas řeknu něco, co bych neměl, ale...
Vidím v tobě potenciál. Je úžasnej. Proto tě tak hecuju, ale...
je tvůj.
Ať se rozhodneš být čímkoli, budeš skvělej.
Zavolej, až budeš moct. Ano?
Mám tě rád.
Ale ty mi to říkat nemusíš.
Že ti to ale trvalo.
Vidím v tobě potenciál. Je úžasnej.
Ať se rozhodneš být čímkoli, budeš skvělej.
Naše rodina před ničím neutíká.
Ty jsi z nás nejlepší. Jdeš svou cestou.
Jen pokračuj.
Jak poznám, že jsem Spider-Man?
To nepoznáš.
Je to jen skok, Milesi. Skok do neznáma.
Vyrobila jsem je sama.
Padnou ti jak ulité.
Kingpin má soukromý výtah ze svého apartmá přímo k urychlovači pod zemí.
Nečekal jsem, že budeme mít diváky.
Podívejte se sem, prosím!
To je snad špatný vtip.
Děkuji. Jsem rád, že jste se dostavili, abyste uctili Spider-Mana.
Byli jsme si velmi blízcí.
- Lež jak prase. - To si vyprošuju.
Počkat. Vidíte, jak jsou oblečený ty pinglové?
Šmrnc to nemá, ale...
Tak snadný to bejt nemůže.
Je to tak snadný.
Děkuji Mary Jane Parkerové, že se k nám dnes připojila.
MJ?
Soustřeď se! To není tvoje MJ, Petere.
Omluvte mě. Hned jsem zpět.
Petere! Věř mi. Já to znám. Musíš se s tím smířit.
Bude to jen chvilka. Jenom si...
- Ahoj. - No né.
Mohli bychom dostat na stůl 12 trochu víc pečiva?
Jo.
Já jen... Hrozně mě to mrzí.
To nemusí. Je to jen pečivo.
Nebyl jsem dost všímavý, když to bylo třeba.
Ani jsem to nezkoušel.
To nic. Asi bych už se měla vrátit.
A vím, že bych to zvládl, kdybych dostal druhou šanci
ti dát pečivo, co si zasloužíš.
- Jste v pořádku? - Hned vám to pečivo přineseme.
Hezky jsme si popovídali.
Tebe by měli zahrnovat čerstvým pečivem denně.
- Jsi v pohodě? - Jo. Úplně.
Bezva, protože žádný pečivo nebude.
Jen mne mrzí, že tu dnes s námi nemůže být i moje rodina.
Zahajuji primární zážeh.
Spi.
Zahajte proces.
Nahrávám vzorek DNA Vanessy Fiskové a Richarda Fiska.
Zahajuji vyhledávání dimenzionální shody.
Sekundární zážeh za pět, čtyři,
tři, dva, jedna.
Petere, nemusíš tu zůstávat. Já to zvládnu.
V pohodě.
Už jsem rozhodnutý.
Aktivuju paklíč a zmocním se paprsku.
Až zmizíte, zničím urychlovač.
Zlomte vaz.
Vědí, že jsme tu.
Ráda tě zas vidím, Petere.
Kryju ti záda!
To jsou ale neřádi.
Proč to tam nikdy nejde dát?
Kampak, Petere?
Poslední přání?
Můžu ti to dát písemně? Máš tužku?
Sbohem, Petere Parkere.
Kdo to byl?
- Miles? - Spider-Man?
- Páni, Milesi. Děláš to na povel! - Bylo načase, ne?
Milesi!
- Vida, kdo přišel! - Našel ses.
Jsi boží! Jsem na tebe pyšnej!
Chci teď děti?
Ach jo. Na ni jsem zapomněl.
- Moc slibně to nevypadá. - No, to ne.
Nalezena genetická shoda. Počkat.
Je to moc riskantní.
Zmlkni a zesil to.
- Nalevo! - Napravo!
Střílejí zepředu! Zezadu! Ze strany!
Ze všech stran!
Běž do krytu! Přijedu hned!
Volala jsem do školy. Ale neberou to.
NEMOCNICE
Lidi, vidíte to?
Zdá se, že to táhne naše dimenze k nám.
Ale vypadá to hustě. No ne?
Musíme se vrátit tam nahoru.
Víc neumíš? Budeš se rvát, nebo jen plácat prázdnou slámu?
Jsi levej jako hokejka.
Co jsi zač? Nějaká potvora z animáku?
Máš něco proti animákům?
Ještě se chceš vysmívat animákům?
Gwen!
Pěknej převlek.
Dík. Vyrobil jsem si ho sám.
To bylo úžasný! A teď se držte!
Připravte se. Tohle bude na dlouho.
No, tak nic.
- Je čas to ukončit. - Tak jo, jdu na to.
Jdu já. To já mám paklí...
Jo, tak teď jsem si naběhl.
Nekoukej na pusu. Ale na ruce.
- Milesi! - Dej pozor!
To bylo hustý.
To jsme ho naučili my, že jo?
Já ho to neučila. A ty už vůbec ne.
V pořádku?
Tak jdem.
Ovládám ten paprsek! Všichni sem!
Varování! Kvantová polarita obrácena.
Je čas se rozloučit.
Aspoň víme, že nejsme sami.
- Ne? - Jasně.
Otevřel jsem portál. Jdeš první, Peni.
Díky, Milesi.
Za nás za oba.
Já vás mám všechny rád.
A tuhle divnou kostku si beru s sebou.
Zatím ji nechápu.
Ale pochopím.
Vezmi si tohle.
Vejde se to do kapsy.
To je vše, přátelé.
Neporušuje tím copyright?
Už můžu komentovat tvůj sestřih?
Dobře víš, že jsem starší než ty.
O 15 měsíců. Což je podle mě pořádný rozdíl.
Einstein říkal, že čas je relativní, ne?
Pěkný.
Kámoši?
Kámoši.
Super.
Měj se fajn, Spider-Mane.
Teď ty.
Jo, jasně.
Vy nikam nezdrhnete!
Já ho zdržím. A ty to vypni.
- To jsme si nedomluvili! - Stiskni zelený tlačítko! Na mě nečekej!
- Co to vyvádíš? - Petere, musíš zpátky domů.
Mohl by tě zabít. Nemůžu nechat umřít Spider-Mana.
To ani já.
To je v pohodě.
Jo, je to v pohodě.
Musíš zpátky domů, kámo.
A můžu si bejt jistej, že to zase nezvořu?
Nemůžeš.
Jasně.
Je to skok do neznáma.
Jsi třída, mladej.
Kingpine!
Ne. Nepodvádět.
Musím se dostat k tomu tlačítku.
Ale ne.
Není to snadný, když jsi na to sám, co?
Už se těším, až zabiju dalšího Spider-Mana.
- Kde to jsem? - Co?
Wilsone?
- Tak po tomhle toužíte? - Co to děláš?
- Nech mě! - Vanesso.
- Co tady děláme? - Já nevím, Richarde.
To jsem já. Poznáváš mě?
Odcházíme.
Nechoďte!
Zůstaňte se mnou! Prosím!
Tohle mi nezastavíš. Dneska ne!
Jasně, že to zastavím. Hned teď!
Potřebuju posily.
Ani skutečnej Spider-Man mě nedokázal porazit.
Jsi nicka!
Sebral jsi mi rodinu.
A já se teď postarám, abys ani ty tu svou už nikdy neviděl.
Vstávej, Spider-Mane.
Vstávej! Dělej!
Vstávej! Vstávej!
Já o svou rodinu nikdy nepřijdu.
Znáte ten fígl s ramenem?
Co?
Čau.
Kingpine! Stiskněte mi to zelený tlačítko!
Milesi? Jsi v pořádku?
Jo, jsem.
Zřejmě máš napilno...
Ne! Můžu mluvit.
Předtím jsem za tebou přišel, protože...
- Tvůj strejda... - Já vím, tati.
Mrzí mě to.
Jo.
Víš, kdo to udělal?
Myslel jsem, že jo. Ale byl jsem mimo.
Milesi, já to za těmi dveřmi myslel vážně.
Napadlo mě, že bychom ti mohli najít nějakou zeď,
neveřejnou, třeba na policejní stanici.
Mohl bys na ni hodit nějakej svůj výtvor.
Bože, já jsem marnej.
Tak jo, Milesi. Jsi tam?
Zatracenej mobil.
- Strážníku. - Spider-Mane!
Hele, tam dole to bylo...
Jako dlužím ti...
Dobře!
Budu se těšit na spolupráci.
Jo, já asi taky.
I když tvoje metody neschvaluju.
Budeme se muset shodnout, že se neshodnem.
Dneska jste byl statečnej.
Mám vás rád.
Počkat. Co?
Koukněte se za sebe!
Od vašeho dobrého souseda SPIDER-MANA
Tak jo. Super.
- Díky, Spider-Mane. - K vašim službám.
- Čau, jak se vede? - Novej Spider-Man.
Jo. Jsem novej Spider-Man. Koukejte.
To bylo záměrně.
Tak jo, naposled si to sjedeme. Takže.
Jmenuju se Miles Morales. Kousl mě radioaktivní pavouk.
A asi dva dny jsem byl jedinej Spider-Man na světě.
A zbytek už znáte.
Dopsal jsem ten esej.
Zachránil hromadu lidí.
Do obličeje mi nalít dron.
Sprejoval jsem s tátou.
Strejda Aaron Odpočívej mocně
Poznal spolubydlu. Konečně.
KÁMOŠI
A vylepil svou nálepku tam, kde ji táta nikdy nenajde.
A když se cítím osaměle a mám pocit, že nikdo nechápe, co si prožívám...
vzpomenu si na kámoše, co to chápou.
Nikdy bych si nemyslel, že něco podobnýho dokážu.
Ale je to tak.
Pod maskou může být kdokoli.
Dokonce i vy.
Jestli jste to nevěděli. Tak teď to víte.
Protože já jsem Spider-Man.
Ale nejsem jediný.
Ani náhodou.
Milesi! Milesi.
Máš chvilku?
SPIDER-MAN: PARALELNÍ SVĚTY
ČLOVĚK, KTERÝ POMÁHÁ DRUHÝM, PROTOŽE SE TO MÁ NEBO MUSÍ,
A PROTOŽE JE TO SPRÁVNÉ,
JE BEZPOCHYBY SKUTEČNÝ SUPERHRDINA.
DĚKUJEME, STANE LEE A STEVE DITKO,
ŽE JSTE NÁM ŘEKLI, ŽE NEJSME NA SVĚTĚ JEDINÍ.
MEZITÍM V NUEVA YORKU...
- Jdeš pozdě. - Nemůžu bejt všude.
Mohls poslat SMS.
Byl jsem pryč sotva dvě hodiny. Co je?
No jo. Vím, jak to vypadá,
- ale mám dobrou zprávu. - A je to tu.
Paralelní světy nezkolabovaly.
- Bezva. - Jen se zachvěly.
Dopadlo to dobře.
- Paráda. Máš pro mě ten paklíč? - Je to šperhák.
Musíš mě furt opravovat? Je to dost otravný.
Neraduj se, Migueli. Je to jen prototyp.
- Neraduju se. Au! - Budeš první člověk,
který provede autonomní skok paralelními světy. Nebo poslední.
Takže budu obětí náhody?
Tak povídej, kámo.
Kam to bude?
Naposled si to sjedem. Od začátku.
Země, sedmašedesátej.
Ouha! Co to...?
Jsem Spider-Man. Musíš se mnou.
Co jsi k čertu zač?
Už jsem to říkal. Jsem z budoucnosti.
- Co na mě ukazuješ? - Ty sis začal.
- To je neslušný. - To ty jsi neslušnej.
- Ani mi nevěříš! - Který z nich si začal?
Začal si Spider-Man. Samozřejmě.
- Tys začal ukazovat! - Já? Ty sis začal.
Vidíš se? Vidíš svůj prst?
- Vidíš svůj prst? - Já ukazovat nezačal.
- Ukazuješ na mě. - Já ti ukážu...
- Obviňuješ mě, že ukazuju. - ...že ukazuju.
KONEC
Překlad titulků: Vojtěch Kostiha