Jeg ble født her og vokste opp her, venner og jobb er her.
- Jeg drar bare herfra i en kiste. - Godt å vite.
- Dra heller til moren din. - Men du sa at dette var mitt hjem.
- Tom. - Jeg leverer tingene dine senere.
- Tom? - Jeg vil aldri se ham igjen.
Du kaster ikke bort 15 år. I kveld flykter du.
Hva skjer her? Du tar henne ikke.
Du ser meg aldri igjen. Du får aldri se Amelie igjen.
- Du er besatt. - Gi deg, Kate.
Hun er din!
Min datter! Min familie!
- Det gjorde jeg ikke. - Nei!
Din kone og datter har flyttet.
Din mor er død, du kastet din sønn ut. Det er ingenting igjen her!
Du tror du har vunnet. Jeg er fortsatt her.
- Hvor skal du hen? - Hente sønnen min.
Vi må snakke sammen.
Fanken. Fanken.
Fanken.
Vi må dra. Faren din vet hvor vi er.
Du sa jeg ikke trengte å se ham. Hva vil han?
Snakke med deg. Kate dro med Amelie.
Han er blitt kastet ut av huset og jobben.
Kan du hjelpe meg, er du snill?
Jeg trodde at når alle hadde forlatt ham, ville han...
...innse at det var slutt.
Hvor skal vi hen?
Hjem.
Vi må dra nå.
Hvis han vil snakke, bør jeg kanskje.
Hva ville du si? Nei, det er en dårlig ide.
Det kommer til å bli bra.
Tom?
Han kommer til å lete her.
Jeg fikk skiftet låsene. Og vi kan alltids ringe politiet.
Hvor er alt sammen?
Det meste er borte, men rommet ditt er på lager.
Anna ordnet det før hun reiste. Vi var enige, sant? Ny begynnelse?
Det er merkelig.
Ja, det vet jeg.
Til syvende og sist kan jeg ikke tvinge ham til å dra.
Men nå er det mindre grunner til å bli.
Hva er dette?
Jeg hadde håpet han var borte nå, og at vi kom hjem til en frisk start.
Vi må ta noen valg om fremtiden.
- Vi har aldri hatt et nytt kjøkken. - Ja, ikke sant?
Jeg tenkte du kunne hjelpe meg velge.
Jeg flytter kanskje neste år. Max' søster bodde alene da hun var 16.
Hun sa det var mulig.
Hva sa faren din om meg, som fikk deg til å bli med ham?
Det spiller ingen rolle.
- Vi har aldri hatt det slik før. - Velg hva du vil ha.
Mor!
Han står bare der.
Tom. Nei.
Tom, det er ikke en god idé.
- Får jeg snakke med deg, kompis? - Ja.
- Snakk. - Nei, uten moren din.
Si det her.
Ok. Jeg går ut fra hun har sagt hva som skjedde med Kate og Amelie.
Jeg er lei for det og trenger din hjelp.
- Simon, han er 15. - Hold kjeft!
Jeg tok vare på moren min da jeg var 15. 15 er gammel.
Du skal ikke beskytte ham. Det hjelper ikke, gjør det vel?
Beklager jeg ikke slapp deg inn. Kate var urolig etter det du gjorde.
Er det min skyld?
Jeg trodde vi kunne fikse det, men nå...
Jeg vet ikke hvem jeg ellers skal spørre.
Mor ga deg penger til hotellrom.
Jeg vil ikke ha hennes... Det vil jeg ikke ha.
Hvorfor ikke?
Hold deg unna ham.
Noen ganger må barn ta seg av sine foreldre.
Det er ikke bare min skyld, hun er...
Vil du bo hos moren din etter alt vi snakket om?
- Hva gjør du? - Stiller spørsmål.
Nei, du bruker meg til å ta henne. Du er besatt.
- Jeg trenger noen som forstår meg. - Det gjør ikke jeg.
- La oss være! - Det er bare...
Hvis jeg hadde en kniv nå, ville jeg stikke deg.
- Her og her og her. - Du bør stikke deg selv.
Kanskje jeg gjør det. Kanskje!
Er du ok?
Hva sa du til ham da jeg gikk?
- Hva? - Han skrek til deg.
"Kanskje jeg gjør det." Gjøre hva?
Jeg ba ham la oss være.
- Jeg tar meg av det. - Hva vil han?
Det går bra. Gå ovenpå.
Hei. Vi har nettopp flyttet over veien.
Jeg heter Lucy. Dette er Harry og Matty.
- Gemma. - Hei.
- Vi utforsker og møter folk.
Mannen min har fått ny jobb. Kort varsel.
- Du er midt i noe. - Nei, hør her...
Kanskje i morgen, hvis dere er her ...så kan vi snakke. Er det ok?
Perfekt. Ha en fin kveld. Ok, ha det. Sier dere ha det?
- Ha det. - Ha det.
Er han borte?
Ta det med ro, jeg er tilbake.
Forsørgeren vender hjem i god behold.
Hvordan gikk fysikkprøven?
- Bra. - Sier du ikke hei?
- Hei! - Sjarmerende.
- Jeg trodde du kom klokken seks. - Jeg er en suksessfull entreprenør.
De fleste jobber om natten,
...men du er heldig å ha en mann som prioriterer rett.
Det at jeg er hjemme klokken syv,
...vitner om hvor viktig familien er for meg.
Glad du forklarte det.
Du aner ikke hvor mye papirarbeid jeg har.
Du snakker med en allmennlege.
- Har du pakket til helgen? - Gjør det straks.
- Hvor skal du hen? - Hemel Hempstead.
- Å, så glamorøst. - Ganske fint, faktisk. Hva er det?
Jeg ville lage mat før mannen min ble for gammel til å spise.
- 40 er det nye 30. - 40 er gammelt.
- Du er selv nesten 40. - Jeg blir aldri 40.
- Trylledrikk? - Fuktighetskrem.
- Er det det? - Ja. Ja, det er det.
Tom er bekymret for at vi er for mye borte.
Han vil ha meg tidligere hjem.
Har du snakket med ham om at du irriterer deg over mine arbeidstider?
- Han må ha fått det fra et sted. - Nei.
Ok, fint.
- Kan du pakke? - Absolutt.
Vet du hvor kofferten din er?
- På loftet. - Nei, i skapet.
Ja. Hva får jeg til bursdagen min?
Et slag i ansiktet hvis du spør igjen!
Gratulerer. Skål. Skål.
- Skål. - Gratulerer.
Beklager jeg gikk glipp av mottakelsen.
Du så oss bli gift. Det er det viktigste.
Talen min var kjempemorsom. Masse latter.
Det er ikke akkurat det en brudgom er ute etter.
Jeg fikk deg til å gråte. Tre ganger.
Hvordan går det med skolen?
Karen sa permanent utestengning, men vi anker det.
Rektorene?
Det blir tatt opp til vurdering, men vi vil ha en rask beslutning.
Tom har eksamener å tenke på.
Han får da ingen problemer med eksamenene.
Ikke si det. Det er hardt arbeid.
Han arbeider alltid så hardt. Gjør du ikke?
Det viktigste er at dere to er hjemme hos venner.
La oss passe på hverandre nå, ok?
Det vil jeg gjerne.
- Er Simon fortsatt her? - Vi ser ham ikke igjen.
- Det er det Tom vil. - Men han er hos?
- Vi vet ikke hvor han er. - Når skal vi hjem?
Når vi er ferdige.
Tom sa at han kanskje flytter neste år.
Hva? Hvorfor?
- Det er en god idé. - Du må ikke oppmuntre ham.
- Han er 16. Han er voksen. - Nesten 16, og hvor skal han bo?
- Han finner da et sted. - Penger?
Han får en jobb. Frynsegoder.
Det er uavhengighet. Folk gjør det ikke nok.
Du må erklære deg hjemløs, før kommunen vil hjelpe deg.
Du må ha til husleie, depositum og ha dine foreldres samtykke.
Og du må arbeide hele dagen, kan jeg forestille meg.
Jeg vil virkelig gjerne gå nå.
- Herregud. - Ring politiet.
- Nei. - Skal jeg fjerne ham?
- Jeg snakker med ham. - Nei.
- Bare få ham vekk. - Det er ok. Jeg går. Bli her.
Det burde være meg der inne.
Hva?
Det burde være meg, deg og Tom, våre venner, til middag.
- Det er mulig. - Tilbudet står fortsatt ved lag.
Du kunne bestemme deg for å tilgi alt.
- Hva? - Du har ikke rett.
- Vi er like slemme. - Nei.
Du fortalte Kate at jeg prøvde å få henne til å like deg.
Du manipulerte henne, du tok henne fra meg, uten god grunn.
- Tom vil du skal gå. - Det var hevn.
Det føltes godt å vinne.
Hvordan ender dette, Simon? Det er sent.
Med at vi innrømmer at vi begge tok helt feil og legger det bak oss...
...og blir sammen igjen.
- Nå er du latterlig. - Vi er tiltrukket av hverandre.
Vi kan bli foreldrene hans igjen.
Jeg får en jobb og tjener litt penger, men vi gir Tom stabilitet.
Nei.
Når det bare er oss tre sammen, fungerer det. Det vet du.
Vi kan beslutte å være en familie igjen.
Tilgi hverandre for resten livet. Det er ikke for sent.
Jeg flytter inn igjen, så fortsetter vi.
Det har vært noen tøffe år. Men vi fikk ham tilbake på rett spor.
Skal vi bli sammen igjen for Toms skyld?
Tror du det er det han vil?
Det er det jeg vil. Det tror jeg du også vil.
Innerst inne.
Jeg har noe til deg.
I dette øyeblikket er livet mitt nærmest forbi. Kan du ta den?
- Nei. - Jeg ber deg.
Jeg ber deg.
Takk.
Ta deg sammen og kom deg videre!
Livet ditt er ikke over. Vi slipper deg aldri inn i livet vårt igjen.
- Gemma, jeg ber deg. - Du ødelegger kvelden min.
Hvor mye skal til for at du forsvinner?
Du aner ikke hva jeg føler akkurat nå.
Jeg burde kvele deg.
Det ene øyeblikket vil du bli sammen igjen,
...i det neste vil du kvele meg?
Sånn er alle familier, fordi man bryr seg om dem!
Forstår du hva som skjer?
Hvis du går din vei, stikker jeg meg selv. Du vil jeg skal gjøre det.
Ikke vær dum. Jeg mente det ikke.
Ja, men du mente det.
Det går bra.
- Tom. - Kan du komme inn igjen, er du snill?
- Tom. - Mor?
Ja.
Ignorerer du meg som om jeg ikke eksisterer?
Tom.
Du forteller deg selv at du faktisk er en god far...
...eller en god ektemann, og det hele er noe dritt.
Du må lyve for deg selv,
...for hvis du stoppet, ville du innse at du er en kjempefiasko.
Det er sannheten, eller hva?
Det er over.
Bare gå, du.
Tom, bli med inn.
Tom.
Takk.
Du må få besøksforbud mot ham.
Han forstod budskapet denne gang. Tom var meget tydelig.
Jeg er glad du ringte. Du gikk før jeg fikk gitt denne til deg.
La oss kalle det en velkommen hjem-gave.
- Gave? - Vi kan starte på ny frisk.
Noen nye ting.
Jøss.
Herregud.
Vil du prøve dem?
Liker du dem?
Jeg elsker dem.
- Jeg tar litt vann. - Ja.
- Du snakker aldri om dine foreldre. - Jeg trodde du sov.
Jeg vet at de døde i en bilulykke, da du var tenåring.
Ja.
16. På din alder.
Ja. Men bortsett fra det vet jeg ingenting.
Hva gjorde de?
Far underviste i historie, og mor arbeidet på pleiehjem.
Likte du dem?
- Jeg elsket dem. - Var de sammen og elsket deg?
- Det tror jeg. - Ja.
Jeg tror at selv om de døde, var du heldigere enn meg.
- Far stopper aldri. - Han forstod det. I kveld.
Det er vanskelig, men det var det du følte.
Selv om han drar bort en stund, kan han komme tilbake når som helst.
Man leser om fedre som ikke kan se barna sine.
De setter fyr på huset.
- Det ville han ikke gjøre. - Jo!
Du trodde at om Kate forlot ham og han mistet huset, ville han gi opp.
Jeg håpet at han bare ville dra.
Starte forfra.
- Du ville ikke bare såre ham? - Nei.
- Straffe ham? - Jeg ville bli kvitt ham.
Spør du om jeg føler meg skyldig? Jeg startet det ikke.
Det var fint før han kom tilbake og plaget meg...
...og prøvde å ta deg vekk. Jeg fortalte bare folk sannheten om ham.
Har du snakket med Tom?
Ja. Jeg spurte om han var bekymret for arbeidstimene.
Han sa...
Noen ganger føler han ikke at du lytter. Du tenker på jobben.
Noen ganger skulle han ønske du var litt blidere mot ham.
Jøss. Ok.
Hva sa du?
At du ikke bare var moren hans. Du hadde en jobb.
Ansvar for mange mennesker.
Han var heldig at du var så talentfull og ettertraktet.
Akkurat.
Du er en fantastisk mor.
Jeg elsker deg.
Vil du ha den?
Hvorfor?
Når vi er gamle og ulykkelige og sitter og ser på tv hele dagen,
...kan du huske at vi en gang hadde det gøy.
La oss aldri bli gamle og ulykkelige.
Det er en avtale.
Tom?
- Hva foregår? - Tom er vekk. Jeg hørte en bil kjøre.
Tror du han... Han snakket om å flytte.
Nei, da ville han tatt med seg tingene sine.
Simon har tatt ham på en eller annen måte.
Tatt ham? Kom igjen. Simon kan ikke ha tvunget ham.
Truet ham.
- Han er nok sammen med noen venner. - Han har ingen venner for øyeblikket.
- Hvorfor tar du den? - Hvis det har skjedd noe med Tom.
- Stopp litt og tenk. - Slipp meg.
- Ring rundt, så finner jeg Tom. - Jeg skal finne sønnen min!
- Slapp av. - Slappe av?
Ingen sier hva jeg skal gjøre.
Tom hadde rett. Jeg forledet deg igjen og igjen,
...og du kommer tilbake.
Jeg tror du liker å fikse meg. Fugl med brukket vinge.
- Nei, jeg liker deg, Gemma. - Jeg er ikke ødelagt.
Unnskyld. Vi passer ikke sammen, og det må slutte nå.
Jeg blir her i tilfelle han kommer tilbake.
Takk.
- Tom? - Far, det er min...
- Tom? - Gi meg den. Gi meg den!
La oss være i fred.
- Hva faen gjør du? - La oss være i fred.
- Ikke skad ham. - Far. Far!
Vær så snill, du må ikke...
- God morgen. - Hei, mannen min bor her.
Simon Foster. Har du romnummeret hans?
Mann? Mrs Foster. Jeg trodde det var...
Da jeg var her før, brukte jeg pikenavnet mitt.
- Her er ingen Foster. - Han er med sønnen min.
Det kan ikke være så mange menn som sjekker inn med en tenåring.
Det er akutt.
- 137. - Takk.
Tom?
INGEN ADGANG
Tom!
Hei!
Han sa han hadde lyst til ta sitt eget liv.
Det var en taxi utenfor, og hvis jeg ikke steg inn, ville han gjøre det.
Gå opp på vollen, Tom.
- Mor. - Til toppen, hvor det er sikkert.
Simon, hvis en bil treffer deg, kan de også bli drept.
Herregud, Simon, vær så snill! Gå bort fra trafikken! Jeg ber deg.
- Vi kan snakke sammen. - Jeg ville snakke med ham.
Men selv når jeg har det slik, angriper han meg.
Nå ser han bare på sin drittpappa.
Og treffer en bil deg, vil det han ser, prege ham for alltid!
Ok. Men nå har det det.
Du klarer ikke å slutte med å motsi meg!
- Slipp meg. Herregud, Simon! - Mor!
Tom, nei!
Simon, vær så snill.
Ok. Vi kan snakke om det.
Se på meg. Simon.
Ikke slik.
Er du ok?
Simon.
Hva sa du?
- Vi skal få oss litt mat. - Mat?
Han sa vi skulle spise sammen som familie, og jeg...
Jeg sa ok.
- Hvordan går det? - Bra, takk.
Glimrende. Vil dere ha noe å drikke?
- Kaffe? - Bare vann.
- Godt. Mr? - En øl.
Fint. Vi har...
- Nei, bare en whisky og cola? - Jack Daniel's?
- Jack Daniel's. - Ok.
- Vi har kun Pepsi. Er det ok? - Dobbel Whisky og cola.
Jeg kommer om litt og tar bestillingen deres.
Hvor skal du dra?
Tilbake til London?
Kanskje.
Du likte deg ikke der.
- Nei. - Du finner nok ut av det.
Du kjenner folk. Du finner en jobb og et sted å bo.
- Du hater oss likevel. - Jeg hater deg ikke.
Kate er bare sint. Du får nok se Amelie etter hvert.
Det tror jeg ikke.
Hvorfor ville du dette? Vi sitter bare her og har det dritt.
Hva trodde du ville skje?
Jack Daniel's og Pepsi. Vann.
- Kan jeg ta bestillingen? - Ristet brød.
Marmelade? Syltetøy?
- Fint. - Ja, ristet brød.
Vil du også ha ristet brød?
Skal jeg komme tilbake om litt?
- Skal jeg? - Han tar en engelsk frokost.
Posjert egg, to baconskiver, pølse og røstipoteter.
Han vil ha engelsk sennep.
- Og litt brunsaus. - Ja visst.
Jeg hater meg selv. Jeg hater det jeg har gjort.
Jeg hater hele verden.
Jeg håper du aldri vil føle det jeg føler nå.
Sa han hva jeg sa? Hvorfor han forlot deg for min skyld?
- Nei. - Vil du vite det?
- Det kvitter. - Hun er desperat.
Hun utstår ikke å ikke vite ting.
Du må ha gjettet det.
Jeg fant ut av det i går.
Du lovte at du skulle beskytte forholdet til sønnen min.
Han måtte få vite hva du var i stand til.
- Mor. - Jeg var deprimert.
Jeg vet ikke om far nevnte hvorfor jeg lot deg være alene som barn.
Jeg hadde fødselsdepresjon.
Men jeg ble bedre.
Jeg gikk ut fra at faren din forstod
forskjellen på karakter og lidelse.
Det falt meg ikke inn at han ville fortelle deg det.
Jeg kan ikke forestille meg at noen kunne tenke på å gjøre det.
Hvem ville bruke det imot en?
- Du ønsket meg død. - Nei.
- Men du sa... - Jeg taklet det ikke.
- Du håpet jeg skulle dø? - Nei!
- Det gjorde du. - Simon.
Du har glemt det. Du sa det, og du mente det.
Jeg hørte det den gang. Jeg har aldri minnet deg på det.
Inntil nå.
Far sa han måtte droppe karrieren sin.
Hans karriere? Hvilken?
Han ble hjemme, så du ha det bedre.
- Du sier bare ting, eller hva? - At du foretrakk jobben fremfor meg.
- Vil du stå ved det nå? - Men du jobber jo mye.
Du var alltid ute da jeg var barn.
Selv siden far reiste, har du ikke prøvd å snakke med meg.
Med flere pasienter og leger... Jeg tror det er fordi...
- Fordi jeg tror på det jeg gjør! - Fordi du vil unngå meg!
Jeg er god til det jeg gjør, og jeg arbeider hardt.
Men jeg har også vært en god mor.
Det vil du innse en dag.
Den eneste måten jeg har sviktet deg på, Tom,
...er mitt valg av din far.
Og at den kvelden da jeg burde hjulpet deg,
...gikk jeg tilbake til ham, og jeg hater meg selv for det.
Jeg vil angre på det for alltid.
I det minste vet jeg at jeg alltid har elsket deg.
Jeg har alltid prøvd å beskytte deg.
Så om du vil, hat meg for de siste to årene.
Men før det, før faren din ødela det, var jeg en skikkelig god mor.
- Unnskyld meg. - Mor!
Jeg er straks tilbake. Bli her.
- Det er gjort. Som avtalt. - Takk.
Hva mener du?
Jeg betaler for rommet et par dager.
Så faren kan få styr på tingene.
- Sånn er det, altså. - Hva?
Jeg ser deg aldri igjen.
Lev et godt liv.
Jeg er...
Jeg er lei for alt. Moren din har rett.
Alt det jeg sa, jeg var sint. Hun arbeidet ikke for hardt.
Jeg hadde vanskelig for å bli i én jobb.
Å holde ut sjefene, for å være ærlig.
Hun elsker deg så høyt, hun har aldri sveket deg.
Jeg har alltid vært problemet.
Du har helt rett, Tom.
Du har det bedre uten meg. Og når jeg er borte,
...vil du nok være litt trist, men ikke lenge.
Da min far døde, følte jeg lettelse.
At jeg ikke skulle bekymre meg for ham mer.
Jeg trengte ikke å forutsi hvordan han ville ødelegge livet mitt.
Da han døde, gråt jeg, men etter en time hadde jeg det mye bedre.
Det kan skje.
Sånn vil du nok ha det med meg.
Du skal ikke dø.
Det kan jeg like gjerne, for du ser meg aldri igjen.
Det er det du vil, ikke sant? Du har fått nok av meg.
Du burde være lege.
- Hva? - Det er en jobb.
Jeg trodde du ville være lege som moren din.
- Det vet jeg ikke. - Du ville være god til det.
Glem meg. Jeg er en dritt.
Jeg er bare en dritt.
Nok?
Ha det, far.
Ha det, Tom.
Følg instruksjonene.
Jeg vil bare si et par ting.
Jeg tar den ikke fra deg. Gjør hva du vil når jeg er ferdig.
Jeg har bare noe å si.
- Jeg vil ikke høre det. - Jeg er likeglad.
Jeg må se vår sønn i smerte fordi faren hans begikk selvmord.
...Han vil klandre meg resten av livet,
...så jeg synes ikke det er upassende at jeg blander meg.
Sitt ned.
Etter foreldrene mine døde i bilulykken, tenkte jeg ikke over den.
"Bilulykke" dekker mange ting.
Av en eller annen grunn ville jeg vite hvordan de døde.
De kjørte under en lastebil, og bilens tak kollapset...
...og knuste hodene deres.
Det må ha vært fryktelig skremmende og utrolig smertefullt.
De døde ikke øyeblikkelig.
Jeg tror det er derfor jeg ble lege.
Hadde jeg vært der, kunne jeg kanskje gjort noe.
Sikkert ikke, men hvem vet?
Dette er heller ikke øyeblikkelig. Det er ingen smertefri død.
Sannheten er at vi ikke helt vet hvordan det føles,
...men vi vet at det blir ille.
Når du har gjort det, er du ferdig.
Det er ingen vei tilbake. Du stopper bare.
Jeg overveide å ta mitt eget liv.
Midt i det hele.
Jeg etterlot Tom hos deg. Du ringte, jeg var ved havet.
Da jeg hadde lagt på, gikk jeg ut i vannet.
Fordi jeg ville drukne.
Jeg stoppet fordi jeg visste det ikke var rettferdig overfor Tom.
Jeg vokste opp uten foreldrene mine. Jeg hadde trengt dem.
De var ikke der.
For et par dager siden tenkte jeg at du kanskje ikke kan noe for det.
Alt det du har gjort. Kanskje du har en sykdom.
- Det har jeg ikke. - Nei, det tror jeg ikke.
- Ingen unnskyldninger. - Enig.
Uansett hva...
Ikke gjør det.
Tom vet det ikke, men han trenger deg.
Hvorfor...
- Du tilbød det raskt. - Jeg måtte få deg bort fra veien.
Tanken var der allerede. Hadde du bare de rette stoffene i vesken?
Jeg la dem der da du tok Tom.
- For sikkerhets skyld. - Hva mener du?
Et våpen, tror jeg.
Jeg vil aldri miste ham.
Hvis du er desperat, hvorfor fjerner du dem ikke?
På denne måten dreper du bare deg selv.
Kan du tilgi meg?
Jeg tilgir deg aldri.
Men vi begynner nok begge å glemme det.
Og det er nok.
Simon.
Ikke gjør det.
Står tilbudet ved lag? Et par dager til å komme på beina igjen.
Så ta dem.
- Hva? - Ta dem. Ta dem med deg.
Farvel, Simon.
Farvel.
Hei!
Vent.
Takk. Aldri uten det.
Dr Ángeles?
Du ville ha regningen din.
Takk.
Kan du registrere kortet mitt? Jeg betaler for hele uken.
"Du har tre nye beskjeder. Første nye beskjed."
Gemma, det er Karen. Rektorene har godkjent anken din.
Ring, så vi kan snakke om når Tom kan komme tilbake på skolen. Takk.
"Beskjed slettet. Du har to nye beskjeder."
"Neste nye beskjed."
Hei, Gemma, det er Sian.
Jeg hører du kommer tilbake, og jeg er glad for at alt er i orden.
Ring når du er klar, så går vi ut og tar en drink.
Ok, ha det.
"Beskjed slettet."
"Du har én ny beskjed. Neste beskjed."
Når blodet strømmer ut av hodet ditt.
Det faller plutselig, som om noe gir etter.
Det er ikke et sjokk.
Fordi det er den fryktelige erkjennelsen om at man visste det.
Innerst inne, uten å innse det.
Erkjennelsen om det som var der.
Det var åpenlyst hele tiden, og du så det ikke.
Tom!
Unnskyld meg? Har dere sett sønnen min?
Jeg har mistet sønnen min. Han heter Tom. Han er 15.
Nei, vi har ikke sett ham.
Gå opp på vollen igjen. Vi tar oss av deg om litt.
Du vet at ingenting kan ordne det nå. Det er ingen vei tilbake.
Den kampen du trodde var viktig, virker nå så naiv.
Mor, jeg drar nå. Jeg skulle likevel flytte ut.
Men jeg har fått nok av far og deg og uvissheten.
Jeg har ingen skole, ingen venner igjen.
Jeg hater meg selv. Jeg vil bare starte forfra.
Du var alene som 17-åring. Du klarte deg fint.
Du ser meg ikke igjen.
Det er visst best.
Jeg er glad i deg.
Det du trodde var kampen, var blott en advarsel.
Din største frykt var ingenting i forhold til dette.
Ukene går, og folk sier det blir bedre.
Men det gjør det ikke.
Du gjør alt man kan gjøre, men du vet at det er slutt.
Det har allerede skjedd. For sent. Han er borte.
Du går gjennom fortiden, og hva du gjorde og sa.
Igjen og igjen og igjen.
Hva skulle du ha gjort?
Tok du feil fra begynnelsen?
God dag, mrs Roberts.
Du slutter aldri å tenke på det.
Og til slutt kan du bare si:
Jeg er her.
Tom, jeg er moren din.
Jeg er lei for det, og jeg er her.
Jeg vil alltid vente her.
Når du vil hjem.
Når du enn vil hjem.
Tekst: Marius Mathisen