TIDLIGERE...
Jeg er født og opvokset her, venner og arbejde er her.
- Jeg kommer kun herfra i et kiste. - Godt at vide.
- Tag hellere tilbage til mor. - Men du sagde, dette var mit hjem.
- Tom. - Jeg afleverer dine ting senere.
- Tom. - Jeg vil aldrig se ham igen.
Du spilder ikke 15 år. I aften flygter du.
Hvad sker der? Du tager hende ikke.
Du ser mig aldrig igen. Du får aldrig Amelie at se igen.
- Du er besat. - Kom nu, Kate.
Hun er din!
Min datter! Min familie!
- Det gjorde jeg ikke. - Nej.
Din kone og datter er flyttet væk.
Din mor er død, du smed din søn ud, så der er intet tilbage for dig her.
Du tror, du har vundet. Jeg er her stadig.
- Hvor skal du hen? - Hente min søn.
Vi må tale sammen.
Pis! Pis.
Pis.
Vi må af sted. Din far ved, hvor vi er.
Du sagde, jeg ikke behøvede at se ham. Hvad vil han?
Tale med dig. Kate er rejst med Amelie.
Han er blevet smidt ud af huset og arbejdet.
Kan du hjælpe mig?
Jeg troede, at når alle havde forladt ham, ville han...
...indse, at det var slut.
Hvor skal vi hen?
Hjem.
Vi må af sted.
Hvis han vil snakke, bør jeg måske.
Hvad ville du sige? Nej, det er en dårlig ide.
Det skal nok gå.
Tom.
Det er det næste sted, han vil prøve.
Jeg fik skiftet låsene. Og vi kan altid ringe til politiet.
Hvor er det hele?
Det meste er væk, men dit værelse er opmagasineret.
Anna ordnede det, før hun rejste. Vi var enige, ikke? Ny begyndelse?
Det er underligt.
Ja, det ved jeg.
I sidste ende kan jeg ikke tvinge ham væk.
Men nu er der mindre grund til at blive.
Hvad er det?
Jeg havde håbet, han var væk nu, og vi kom hjem til en frisk start.
Vi skal træffe nogle beslutninger om fremtiden.
- Vi har aldrig haft et nyt køkken. - Ja, ikke?
Jeg tænkte, du skulle hjælpe med at vælge.
Jeg flytter måske næste år.
Max' søster gjorde det, da hun var 16. Hun boede alene.
Hun sagde, det var muligt.
Hvad sagde din far om mig, der fik dig til at gå med ham?
Jeg har sagt, det er lige meget.
- Vi har aldrig haft det sådan før. - Vælg, hvad du vil.
Mor?
Han står der bare.
Tom? Nej.
Tom, det er ikke en god idé.
- Må jeg tale med dig, ven? - Ja.
- Kom så. - Nej, uden din mor.
Sig det her.
Okay. Jeg går ud fra, hun har sagt, hvad der er sket med Kate og Amelie.
Jeg er ked af det og har brug for din hjælp.
- Simon, han er 15. - Hold kæft!
Jeg passede min mor, da jeg var 15. 15 er gammel.
Du skal ikke beskytte ham. Det hjælper ikke, vel?
Undskyld, jeg ikke lukkede dig ind.
Kate var bekymret efter det, du gjorde.
Så det er min skyld?
Jeg troede, vi kunne fikse det, men nu...
Jeg ved ikke, hvem jeg ellers skal spørge.
Mor gav dig penge til et hotelværelse.
Jeg vil ikke have hende. Det vil jeg ikke have.
Hvorfor ikke?
Hold dig fra ham.
Nogle gange må børn passe deres forældre.
Det er ikke kun min skyld, hun er...
Vil du bo hos mor efter alt det, vi har talt om?
- Hvad laver du? - Stiller spørgsmål.
Nej, du bruger mig til at få ram på hende. Du er besat.
Jeg har brug for en, der forstår mig.
- Det gør jeg ikke. - Vi må bare...
- Lad os være! - Det er bare...
Hvis jeg havde en kniv nu, ville jeg stikke dig.
- Her og her og her. - Du bør stikke dig selv.
Måske gør jeg. Måske!
Er du okay?
Hvad sagde du til ham, da jeg gik?
- Hvad? - Han råbte ad dig.
"Måske gør jeg." Gøre hvad?
Jeg bad ham lade os være.
- Jeg tager mig af det. - Hvorfor stopper han ikke?
- Hvad vil han? - Det er fint. Gå ovenpå.
Vi er lige flyttet ind overfor.
Jeg hedder Lucy. Det er Harry og Matty.
- Gemma. - Hej.
- Vi udforsker og møder folk.
Min mand har lige fået nyt job. Kort varsel.
- Du er midt i noget. - Nej, hør her...
Måske i morgen, hvis I er her... så kan vi snakke, okay?
Perfekt. Hav en god aften. Okay, farvel. Siger I farvel?
- Farvel. - Farvel.
Er han væk?
Bare rolig, jeg er tilbage.
Forsørgeren vender hjem i god behold.
Hvordan gik fysik?
- Godt. - Siger du ikke hej?
- Hej! - Charmerende.
- Jeg troede, du kom klokken 18. - Jeg er en succesfuld iværksætter.
De fleste arbejder til langt ud på natten...
...men du er heldig at have en mand med de rette prioriteter.
Det, at jeg er hjemme klokken 19...
...vidner om, hvor vigtig min familie er for mig.
Godt, du forklarede det.
Du aner ikke, hvor meget papirarbejde jeg har.
Du taler med en læge.
- Har du pakket til weekenden? - Gør det om lidt.
- Hvor skal du hen? - Hemel Hempstead.
- Hvor glamourøst. - Ret godt, faktisk. Hvad er det?
Jeg ville lave mad, før min mand blev for gammel til at spise.
- 40 er det nye 30. - 40 er gammelt.
- Du er selv næsten 40. - Jeg bliver aldrig 40.
- Trylledrik? - Fugtighedscreme.
- Er det det? - Ja. Ja, det er det.
Tom er bekymret for, at vi er for meget væk.
Han vil have mig tidligere hjem.
Har du talt med ham om det? At du var irriteret over mine arbejdstider.
- Han må have fået det et sted fra. - Nej.
Okay, fint.
- Kan du pakke? - Absolut.
Ved du, hvor din kuffert er?
- På loftet. - Nej, den er i skabet.
Ja. Hvad får jeg til min fødselsdag?
Et slag i ansigtet, hvis du spørger igen!
Tillykke. Skål. Skål.
- Skål. - Tillykke.
Undskyld, jeg missede receptionen.
Du så os blive gift. Det er det vigtigste.
Min tale var virkelig sjov. Masser af grin.
Det er ikke lige det, en gom er ude efter.
Jeg fik dig til at græde. Tre gange.
Hvordan går det med skolen?
Karen sagde permanent udelukkelse, men vi anker det.
Går det til rektorerne?
Generelt er det en fair proces, men vi vil have en hurtig beslutning.
Tom har eksamener at tænke på.
Han får da ingen problemer med sine eksamener.
Sig ikke det. Det er hårdt arbejde.
Han arbejder altid hårdt! Gør du ikke?
Det vigtigste er, at I to er hjemme hos venner.
Lad os passe på hinanden nu, okay?
Det vil jeg gerne.
- Er Simon her stadig? - Vi ser ham ikke igen.
- Det er det, Tom vil have. - Men han bliver?
- Vi ved ikke, hvor han er. - Hvornår tager vi hjem?
Når vi er færdige.
Tom sagde, at han måske flytter næste år.
Hvad? Hvorfor?
- Det er en god ide. - Du skal ikke opmuntre ham.
- Han er 16. Han er voksen. - Næsten 16, og hvor skal han bo?
- Han finder da et sted. - Penge?
Han får et job. Frynsegoder.
Det er uafhængighed. Folk gør det ikke nok.
Du skal erklære dig hjemløs, før rådet vil hjælpe dig.
Du skal have til husleje, depositum og have dine forældres samtykke.
Og du må arbejde hele dagen, kan jeg forestille mig.
Jeg vil virkelig gerne gå nu.
- Åh, gud. - Ring til politiet.
- Nej. - Skal jeg fjerne ham?
- Jeg taler med ham. - Nej.
- Bare få ham væk. - Det er okay. Jeg går. Bliv her.
Det burde være mig derinde.
Hvad?
Det burde være mig, dig og Tom, vores venner, til middag.
- Det er muligt. - Tilbuddet gælder stadig.
Du kunne beslutte dig at tilgive alt.
- Hvad? - Du har ikke ret.
- Vi er lige slemme. - Nej.
Du fortalte Kate, at jeg prøvede at få hende til at kunne lide dig.
Du manipulerede hende, du tog hende fra mig, uden god grund.
- Tom vil have, du går. - Det var hævn.
Det føltes godt at vinde.
Hvordan ender dette, Simon? Det er sent.
Det ender med, vi indrømmer, vi begge tog fejl, lægger det bag os...
- og finder sammen igen.
- Nu er du latterlig. - Vi er tiltrukket af hinanden.
Vi kan blive hans forældre igen.
Jeg får et job og tjener lidt penge, men vi giver Tom stabilitet.
Nej.
Når det kun er os tre sammen, fungerer det. Det ved du.
Vi kan beslutte at være en familie igen.
Tilgive hinanden resten af vores liv. Det er ikke for sent.
Jeg flytter ind igen, og vi fortsætter bare.
Det har været nogle hårde år.
Men vi kan være stolte over, at vi fik ham tilbage på sporet.
Synes du, vi skal finde sammen igen for Toms skyld?
Tror du, det er det, han vil?
Det er det, jeg vil. Det tror jeg også, du gør.
Inderst inde.
Jeg har noget til dig.
I dette øjeblik er mit liv nærmest forbi. Kan du tage den?
- Nej. - Jeg beder dig.
Jeg beder dig.
Tak.
Tag dig sammen og kom videre.
- Dit liv er ikke forbi. - Jeg vil ikke videre.
Vi lukker dig aldrig ind i vores liv igen.
- Gemma, jeg beder dig. - Du ødelægger min aften.
Hvor meget skal der til, før du forsvinder?
Det er sgu' fornærmende. Du aner ikke, hvad jeg føler lige nu.
Jeg burde kvæle dig.
Det ene øjeblik siger du, hvor nemt det ville være at finde sammen igen...
...og næste øjeblik siger du, at du vil kvæle mig?
Sådan er alle familier, fordi du holder af dem!
Forstår du?
Hvis du går din vej, stikker jeg mig selv. Du vil have mig til det.
Simon, vær nu ikke dum. Det mente jeg ikke.
Ja, men du mente det.
Det skal nok gå.
- Tom? - Er du sød at komme ind igen?
- Tom? - Mor?
Ja.
Ignorerer du mig, som om jeg ikke eksisterer?
Tom.
Du fortæller dig selv, at du faktisk er en god far...
...eller en god ægtemand, og det hele er noget lort.
Du kommer kun gennem livet ved at lyve for dig selv...
...for hvis du stoppede, ville du indse, at du er en kæmpe fiasko.
Det er sandheden, ikke?
Det er slut.
Gå du bare.
Tom, kom med ind.
Tom.
Tak.
Du må ringe til politiet. Få et tilhold mod ham.
Han forstod budskabet denne gang. Tom var meget tydelig.
Jeg er glad for, du ringede. Du gik, før jeg nåede at give dig det her.
Lad os kalde det en velkommen hjem-gave.
- Gave? - Vi kan starte på en frisk.
Nogle nye ting.
Hold da op.
Åh, gud.
Vil du prøve dem?
Kan du lide dem?
Jeg elsker dem.
- Jeg tager noget vand. - Ja.
- Du taler aldrig om dine forældre. - Jeg troede, du sov.
Jeg ved, de døde i en bilulykke, da du var teenager.
Ja.
16. På din alder.
Ja. Men bortset fra det ved jeg ikke noget.
Hvad lavede de?
Far underviste i historie, og mor arbejdede på plejehjem.
Kunne du lide dem?
- Jeg elskede dem. - Var de sammen og elskede dig?
- Det tror jeg. - Ja.
Jeg tror, at selvom de døde, var du heldigere end mig.
- Far stopper aldrig. - Han forstod det. I aften.
Det er svært, men det var det, du følte.
Selvom han tager væk et stykke tid, kan han komme tilbage når som helst.
Man læser om fædre, der ikke kan se deres børn.
De sætter ild til huset eller henter en kniv.
- Det ville han ikke gøre. - Jo!
Du troede, at hvis Kate forlod ham, og han mistede huset...
...ville han give op.
Jeg håbede, at han bare ville gå.
Starte forfra.
- Du ville ikke bare såre ham? - Nej.
- Straffe ham? - Jeg ville af med ham.
Spørger du, om jeg føler mig skyldig? Jeg startede det ikke.
Vi havde det fint, før han kom tilbage og begyndte at genere mig...
...og prøve at tage dig væk. Jeg fortalte bare folk sandheden om ham.
Har du talt med Tom?
Ja. Jeg spurgte, om han var bekymret for arbejdstiderne.
Han sagde...
Nogle gange føler han ikke, du lytter. Du tænker på arbejdet.
Nogle gange ville han ønske, du var lidt blidere ved ham.
Hold da op. Okay.
Hvad sagde du?
At du ikke kun var hans mor. Du havde et job.
Ansvar for mange mennesker.
Han var heldig, at du var så talentfuld og eftertragtet.
Ja.
Du er en fantastisk mor.
Jeg elsker dig.
Vil du have den?
Hvorfor?
Når vi er gamle og ulykkelige og sidder og ser tv hele dagen...
...kan du huske, at vi engang havde det sjovt.
Lad os aldrig blive gamle og ulykkelige.
Det er en aftale.
Tom.
- Hvad sker der? - Tom er væk. Jeg hørte en bil køre.
Tror du, han... Han talte om at flytte.
Nej, så ville han tage sine ting med.
Simon har taget ham på en eller anden måde.
Taget ham? Kom nu. Simon kan ikke have tvunget ham.
Truet ham.
- Han er nok sammen med nogle venner. - Han har ingen venner i øjeblikket.
- Hvorfor tager du den? - Hvis der nu er sket Tom noget.
- Stop lige op og tænk. - Slip mig.
Ring rundt, så finder jeg Tom.
Tror du, jeg vil lade nogen forhindre mig i at få min søn?
- Slap af. - Slappe af?
- Jeg lader dig ikke gøre det. - Ingen siger, hvad jeg skal gøre.
Tom havde ret. Jeg snød dig igen og igen...
...og du bliver ved med at komme tilbage.
Jeg tror, du kan lide at fikse mig. Fugl med brækket vinge.
- Nej, jeg kan godt lide dig. - Jeg er ikke i stykker.
Undskyld. Vi passer ikke sammen, og det må slutte nu.
Jeg bliver her, hvis han kommer tilbage.
Tak.
- Tom. - Far, det er min...
- Tom. - Giv mig den. Giv mig den!
Lad os være i fred.
- Hvad fanden laver du? - Lad os være i fred.
- Gør ham ikke fortræd. - Far. Far!
Du må ikke...
- Godmorgen. - Hej, min mand bor her.
Simon Foster. Har du hans værelsesnummer?
Mand? Mrs Foster. Jeg troede, det var...
Da jeg var her før, brugte jeg mit pigenavn.
- Her er ingen Foster. - Han er med min søn.
Der kan ikke være så mange mænd, der tjekker ind med en teenager.
Det er akut.
- 137. - Tak.
Tom.
INGEN ADGANG
Tom.
Hej!
Han sagde, han havde lyst til at begå selvmord.
Der var en taxa udenfor, og hvis jeg ikke steg ind, ville han gøre det.
Gå op på bredden, Tom.
- Mor. - Til toppen, hvor der er sikkert.
Simon, hvis en bil rammer dig, kan de også blive dræbt.
Jøsses. Simon, kom nu. Kom væk fra trafikken! Jeg beder dig.
Vi kan tale sammen.
Jeg ville tale med ham.
Men selv når jeg har det sådan, angriber han mig.
Nu betragter han bare sin lortefar.
Og rammer en bil dig, vil det, han ser, mærke ham for evigt!
Okay. Men det er det nu.
Du kan ikke holde op med at modsige mig.
- Slip mig. Jøsses, Simon! - Mor!
Tom, nej!
Simon, kom nu.
Okay. Vi kan tale om det.
Se på mig. Simon.
Ikke sådan her.
Er du okay?
Simon.
Hvad sagde du?
- Vi skal have noget mad. - Mad?
Han sagde, vi skulle spise sammen som familie, og jeg...
Jeg sagde okay.
- Hvordan går det? - Godt, tak.
Glimrende. Vil I have noget at drikke?
- Kaffe? - Bare vand.
- Godt. Mr? - En øl.
Fint. Vi har...
- Nej, bare en whisky og cola? - Jack Daniel's?
- Jack Daniel's. - Okay.
- Vi har kun Pepsi. Er det okay? - Dobbelt. Whisky og cola.
Jeg kommer om lidt og tager jeres bestilling.
Hvor vil du tage hen?
Tilbage til London?
Måske.
Du kunne ikke lide det.
- Nej. - Du skal nok finde ud af det.
Du kender folk. Du finder et job og et sted at bo.
- Du hader os alligevel. - Jeg hader dig ikke.
Kate er bare vred. Du skal nok få Amelie at se på et tidspunkt.
Det tror jeg ikke.
Hvorfor ville du det her? Vi sidder bare her og har det ad helvede til.
Hvad troede du, der ville ske?
Jack Daniel's og Pepsi. Vand.
- Kan jeg tage jeres bestilling? - Ristet brød.
Marmelade? Syltetøj?
- Fint. - Ja, toast.
Vil du også have toast?
Skal jeg komme tilbage om lidt?
- Skal jeg? - Han tager en engelsk morgenmad.
Pocheret æg, to bacon, pølse og hash brown.
Han vil have engelsk sennep.
- Og noget brun sovs. - Ja.
Jeg hader mig selv. Jeg hader det, jeg har gjort.
Jeg hader hele verden.
Jeg håber aldrig, du føler, hvad jeg føler nu.
Sagde han, hvad jeg sagde? Hvorfor han forlod dig for min skyld?
- Nej. - Vil du vide det?
- Det er lige meget. - Tom, hun er desperat.
Hun kan ikke bære ikke at vide ting.
Du må have gættet det.
Jeg fandt ud af det i går.
Jeg går ud fra, du trak dine løfter tilbage.
At du ville beskytte mit forhold til min søn.
Det var vigtigt, han vidste, hvad du var i stand til.
- Mor. - Jeg var deprimeret.
Jeg ved ikke, om far nævnte, hvorfor jeg lod dig være alene som barn.
Jeg havde en fødselsdepression.
Men jeg fik det bedre.
Jeg gik ud fra, din far forstod
forskellen på karakter og sygdom.
Det faldt mig ikke ind, at han ville fortælle dig det.
Jeg kan ikke forestille mig, at nogen kunne tænke på at gøre det.
Hvem ville bruge det imod dig?
- Du ønskede mig død. - Nej.
- Men du sagde... - Jeg kunne ikke klare det.
- Du håbede, jeg ville dø? - Nej!
- Det gjorde du. - Simon.
Du har glemt det. Du sagde det, og du mente det.
Jeg hørte det dengang. Jeg har aldrig sagt noget eller mindet dig om det.
Indtil nu.
Far sagde, han måtte droppe sin karriere, så han kunne passe mig.
Hans karriere? Hvilken?
Han blev hjemme, så du kunne få det bedre.
- Du siger bare ting, ikke? - At du foretrak arbejde frem for mig.
- Vil du stå ved det nu? - Men du arbejder meget.
Du var altid ude, da jeg var barn.
Selv siden far rejste, har du ikke prøvet at tale med mig.
Med flere patienter og læger... Jeg tror, det er...
- Fordi jeg tror på det, jeg gør! - Fordi du vil undgå mig!
Jeg er god til det, jeg gør, og jeg arbejder hårdt.
Men jeg har også været en god mor.
Det vil du indse en dag.
Den eneste måde, jeg har svigtet dig på, Tom...
...er mit valg af din far.
Og det faktum, at den aften, da jeg burde have hjulpet dig...
...gik jeg tilbage til ham, og jeg hader mig selv for det.
Jeg vil fortryde det for evigt.
I det mindste ved jeg, at jeg altid har elsket dig.
Jeg har altid prøvet at beskytte dig.
Så hvis du vil hade mig, så had mig for de sidste to år.
Men før det, før din far ødelagde det, var jeg en rigtig god mor.
- Undskyld mig. - Mor!
Jeg er straks tilbage. Bliv her.
- Det er gjort. Som aftalt. - Tak.
Hvad mener du?
Jeg betaler for værelset et par dage.
Så din far kan få styr på tingene.
- Så er det nu. - Hvad?
Jeg ser dig aldrig igen.
Lev et godt liv.
Jeg er...
Jeg beklager alt. Din mor har ret.
Alt det, jeg sagde... jeg var vred. Hun arbejdede ikke for hårdt.
Jeg havde svært ved at blive i ét job.
At holde chefen ud, ærlig talt.
Hun elsker dig så højt, hun har aldrig svigtet dig.
Jeg har altid været problemet i familien.
Du har helt ret, Tom.
Du har det bedre uden mig, og når jeg er væk...
...vil du nok være lidt trist, men ikke længe.
Da min far døde, følte jeg lettelse.
At jeg ikke skulle bekymre mig om ham mere.
Jeg behøvede ikke at forudsige, hvordan han ville ødelægge mit liv.
Da han døde, græd jeg, men efter en time havde jeg det meget bedre.
Det kan ske.
Sådan vil du nok have det med mig.
Du skal ikke dø.
Det kan jeg lige så godt, for du ser mig aldrig igen.
Det er det, du vil, ikke? Du har fået nok af mig.
Du burde være læge.
- Hvad? - Det er et job.
Jeg troede, du ville være læge ligesom din mor.
- Det ved jeg ikke. - Du ville være god til det.
Glem mig. Jeg er en lort.
Jeg er bare en lort.
Nok?
Farvel, far.
Farvel, Tom.
Følg instrukserne.
Jeg vil bare sige et par ting.
Jeg tager den ikke fra dig. Gør, hvad du vil, når jeg er færdig.
Jeg har bare noget at sige.
- Jeg vil ikke høre det. - Jeg er ligeglad.
Det er mig, der skal leve med vores søn i smerte...
...fordi hans far begik selvmord. Han vil klandre mig resten af livet...
så jeg synes ikke, det er upassende, at jeg blander mig.
Sid ned.
Efter mine forældre døde i bilulykken, tænkte jeg ikke over den.
"Bilulykke" dækker mange ting.
Af en eller anden grund ville jeg vide, hvordan de døde.
De kørte under en lastbil, og bilens tag styrtede sammen...
...og knuste deres hoveder.
Det må have været skræmmende og smertefuldt.
De døde ikke øjeblikkeligt.
Jeg tror, det er derfor, jeg blev læge.
Havde jeg været der, kunne jeg måske have gjort noget.
Sikkert ikke, men hvem ved?
Dette er heller ikke øjeblikkeligt. Der er ingen smertefri død.
Sandheden er, at vi ikke helt ved, hvordan det føles...
...men vi ved, at det bliver slemt.
Når du har gjort det, er du færdig.
Der er ingen vej tilbage. Du stopper bare.
Jeg overvejede at tage mit eget liv.
Midt i det hele.
Jeg efterlod Tom hos dig. Du ringede, jeg var ved havet.
Da jeg havde lagt på, gik jeg ud i vandet.
Fordi jeg ville drukne.
Jeg stoppede, for jeg vidste, det ikke var fair over for Tom.
Jeg voksede op uden mine forældre. Jeg havde brug for dem.
De var der ikke.
For et par dage siden tænkte jeg, at du måske ikke kan gøre for det.
Alt det, du har gjort. Måske har du en sygdom.
- Det har jeg ikke. - Nej, det tror jeg ikke.
- Ingen undskyldninger. - Enig.
Uanset hvad...
Gør det ikke.
Tom ved det ikke, men han har brug for dig.
Hvorfor...
- Du tilbød det hurtigt. - Jeg måtte få dig væk fra vejen.
Tanken var der allerede. Havde du bare de rigtige stoffer i tasken?
Jeg lagde dem der, da du tog Tom.
- For en sikkerheds skyld. - Hvad mener du?
Et våben, tror jeg.
Jeg vil aldrig miste ham.
Hvis du er desperat, hvorfor fjerner du dem så ikke?
På denne måde slår du kun dig selv ihjel.
Kan du tilgive mig?
Jeg tilgiver dig aldrig.
Men vi begynder nok begge at glemme det.
Og det er nok.
Simon?
Gør det ikke.
Er tilbuddet der stadig? Et par dage til at komme på fode igen.
Så tag dem.
- Hvad? - Tag dem. Tag dem med dig.
Farvel, Simon.
Farvel.
Hej!
Vent.
Tak. Aldrig uden det.
Dr. Ángeles?
Du ville have din regning.
Tak.
Kan du registrere mit kort? Jeg betaler for hele ugen.
Du har tre nye beskeder. Første nye besked.
Gemma, det er Karen. Man har godkendt din anke.
Ring, så vi kan tale om, hvornår Tom kan komme tilbage i skole. Tak.
Besked slettet. Du har to nye beskeder.
Næste nye besked.
Hej, Gemma, det er Sian.
Jeg hører, du kommer tilbage, og jeg ville bare sige...
...at jeg er glad for, at alt er i orden.
Ring, når du er klar, så går vi ud og får en drink.
Okay, farvel.
Besked slettet.
Du har en ny besked. Næste besked.
Når blodet strømmer ud af dit hoved.
Det falder pludselig, som om noget giver efter.
Det er ikke et chok.
Fordi der er den frygtelige erkendelse af, at du vidste det.
Inderst inde, uden at indse det.
Erkendelsen af det var der.
Det var åbenlyst, og du så det ikke.
Tom!
Undskyld mig? Har du set min søn?
Jeg har mistet min søn. Han hedder Tom. Han er 15.
Nej, vi har ikke set ham.
Gå op på bredden igen. Vi tager os af dig om lidt.
Du ved, at intet kan ordne det nu. Der er ingen vej tilbage.
Den kamp, du troede, var vigtig, virker nu så naiv.
Mor, jeg går nu. Jeg ville alligevel flytte ud.
Men jeg har fået nok af far og dig og uvisheden.
Jeg har ingen skole, ingen venner tilbage.
Jeg hader mig selv. Jeg vil bare starte forfra.
Du var alene som 17-årig. Du klarede det fint.
Du ser mig ikke igen.
Det er vist bedst.
Jeg elsker dig.
Det, du troede, var kampen, var blot en advarsel.
Din største frygt var intet i forhold til det her.
SAVNET: TOM FOSTER
Ugerne går, og folk siger, det bliver bedre.
Men det gør det ikke.
Du gør alt, hvad man kan gøre, men du ved, at det er slut.
Det er sket. For sent. Han er væk.
SAVNET: TOM FOSTER
Du gennemgår fortiden, og hvad du gjorde og sagde.
Igen og igen og igen.
Hvad skulle du have gjort?
Tog du fejl fra begyndelsen?
Goddag, mrs Roberts.
Du holder aldrig op med at tænke på det.
Og i sidste ende kan du kun sige:
Jeg er her.
Tom, jeg er din mor.
Undskyld, og jeg er her.
Jeg vil altid vente her.
Når du vil hjem.
Hvornår du end vil hjem.