Jag lovar, jag rörde inget!
Öppnades grinden av sig själv? Var det magi?
Det måste ha blivit nåt fel.
Har jag fattat rätt?
Blev det fel på grinden samtidigt som lastbilen kom hit?
- Tror du att jag går på det? - Jag vet inte vad som hände.
Tänk om det var ett fel?
Fast inte ett som orsakades av oss.
BYGGSATS KORTVÅGSRADIO
Då så, labbråttor. Sätt lite fart.
Vi håller på att få en hel dimension över oss.
Du…
Är allt bra?
Jag vet att planen är helgalen och att tusen saker måste klaffa.
Minst tusen saker går säkert fel, men jag vet att vi klarar det.
En sista fajt och sen är mardrömmen över.
Sen är den äntligen över.
Ser man på.
MAC, det här är Vargarna. Hör ni…?
- Vad gör du? - Jag anropar Kay.
Den haggan har gudskomplex. Hon sinkar oss bara.
Nej.
Vi ska ta fast monstret själva.
DEL ÅTTA: VÄRLDEN RÄTTVÄND
- Klarar de sig? - Lastbilen är snabbare än en Humvee.
Den kör i alla fall åtta km/h fortare.
De hade 6 minuter, 20 sekunders försprång. Det är lika mycket som åtta kilometer.
De klarar sig så här långt, men skiten har knappt börjat.
Erica, svär inte.
Det här är ingen NO-lektion. Man måste få svära.
Så hur känns det?
- Vadå? - Att rädda världen och så där.
Det är fränt.
Riktigt jädra fränt.
Framåt!
Slå in dörren! Gå in!
Robin, säg att det där var ni och inte fler muterade Cujo.
Det var vi. Spara på stressen till senare.
Ja, nej, okej. Det är uppfattat. Jag håller inne känslorna.
Ingen ond planet i rörelse syns till.
Det är bra. Det här kommer att ta lite tid.
Vi delar upp oss. Använd båda stegarna.
Ha inte bråttom. Ta det lugnt.
Vila på plattformarna på vägen upp.
Då så.
Nu kör vi.
Känns det bra?
Var inte rädd. Alla här är vänner.
De ska bara titta på.
Fokusera inte på dem.
Ja, pappa.
Varde…ljus.
Snyggt, Havsörnen. Gå upp till taket.
Var försiktig med sprängdegen. Spräng inte Upp och ner medan vi är här.
Och jag som tänkte vara oförsiktig.
Men du har rätt, det är bäst att vara varsam.
Okej.
Kom ihåg att två lugna knackningar betyder…
- Att Avgrunden rör på sig. - Precis.
Då ska du och din syster vara beredda men avvakta.
Så fort jag får höra att planeten är nära nog,
knackar jag snabbt tre gånger.
Då slår vi till och dödar Henry.
Och vi får hålla tummarna för att planeten stannar, som Dustin sa.
Vad skulle kunna gå fel?
Om nåt skulle gå fel,
måste du lova att inte dra upp mig.
Inte förrän han är död.
Okej, men…
…då måste du lova mig en sak.
Om vår plan otroligt nog funkar, då sticker vi härifrån.
Dr Kay och hennes planer får vi handskas med senare.
Okej?
Det här får ett slut nu.
- Vill du ha? - Ja.
Du…
Det du sa förut på stationen…
Jag är ledsen.
Nej, jag är inte ledsen för vad du sa. Det kom ut fel.
- Nej, inte "kom ut" fel". Herregud… - Det är okej.
Nej, det är inte det.
Jag borde ha funnits där för dig, men jag var inte det.
Jag var väl så självupptagen att jag inte insåg det.
Jag känner mig så dum och…
Förlåt.
Du behöver inte säga förlåt. Du är inte alls dum. Det är bara…
Det tog lång tid för mig att förstå det själv.
Det var nog bra att det blev så här. Jag behövde hitta min egen väg.
Det viktigaste är att jag har dig och att vi fortfarande kan vara vänner.
Vänner? Nej tack.
Bästa vänner.
Okej, kom nu.
Vi har en planet att hinna med.
Varför tar det så lång tid?
Det kan ha nåt att göra med att tornet är 150 meter högt.
- De hör av sig om nåt går fel. - Ja, jo. Om de inte har dött.
Jag blir hungrig när jag är stressad, så…
- Vill du ha nåt? - Nej.
Okej.
Jo, får jag en…?
Vickie?
Vickie!
Det var som fan.
Det finns inget som dämpar ångest bättre än…
Flummigt, va?
Hej.
Tack.
Okej.
Det är minst sagt spektakulärt.
Det är nästan synd att spränga det.
Gudars skymning.
- Jim, hör du mig? - Ja, jag hör dig.
Jag har goda och dåliga nyheter.
De goda är att teorin stämmer. En enorm planet sänker sig över oss.
De dåliga nyheterna är att teorin stämmer. En enorm planet sänker sig över oss.
- Om hur länge? - Inte länge alls.
Jag hoppas att Stålflickan är nära.
Kom igen, El.
Är det här Vecna i Avgrunden?
Du behöver inte viska, men ja.
Varför dödar vi inte honom här och nu? Han verkar väldigt sårbar.
- Han är osårbar. - Vi måste in i hans medvetande.
- Är vi inte där? - Nej.
- Det är mitt. - Va?
Vänta.
Mår du bra?
Jo, toppen. Som jag har saknat det här.
Hop.
Avgrunden rör sig.
- Är vi nära Henrys hus? - Inte alls.
- Hur långt bort? - Jag är osäker.
- Du sa att du hittar i hans medvetande. - Ja, men det finns sjukt många minnen här.
Vi är som Dorothy i Oz, fast utan den gula vägen.
Allt hänger ihop, men vägarna är olika långa.
- Vi behöver en genväg. - Jaså, tror du?
Kan ni vara tysta? Jag försöker tänka.
- Joyce! Är det om din dumma pjäs? - Jag vill se dig där.
En fredag? Dröm vidare.
Kom. Jag har en idé.
- Är det Joyce? - Ja.
Bakom den dörren smygröker Hop en joint.
Där borta hånglar mr Wheeler och mrs Wheeler.
Vi hinner inte se oss omkring. Vi måste till pjäsen.
Tre, två, ett, nu!
Vi går runt till andra sidan.
Det är ingen här.
Kolla där borta.
Hörni, det ser inte ut att passa.
- Vad menar du? - Spetsen hamnar inte vid sprickan.
Fan, då.
- Om spetsen träffas… - Då rasar tornet.
Det var ju typiskt.
Du, chefen! El måste få stopp på planeten.
Gärna så fort som möjligt!
- Hur fort? - En halv minut?
Vad gör vi?
- Vi väntar. - På vadå?
Tre. Vi måste göra det nu.
Säg nåt! Hur går det?
Jag får ingen kontakt. Jag gav henne signalen.
Det händer inget här.
Vi mosas snart av en planet. Ge henne signalen igen!
- Vi måste gå. - Det här är det enda sättet.
Helvete!
Akta!
Nu!
Steve!
Håll ut! Jag har dig!
Vi lever!
Jag trodde att det var kört.
Avgrunden stannade! El fick honom! Jag upprepar, El fick den jäveln!
Ja! Kom igen!
Du kom tillbaka och hämtade mig.
Jag lämnar dig aldrig igen. Inte förrän vi har tagit oss ut allihop.
Monstret är här!
- Ställ er upp! - Jag är inte monstret. Jag kan bevisa det.
Kusten är klar!
Håll den här.
- Hördu! - Ta det lugnt!
- Är du beredd? - Ja.
Var försiktig. Jag har dig.
Okej, nu gäller det.
Herrejävlar.
- Är vi officiellt rymdresenärer nu? - Interdimensionella rymdresenärer.
Sug på den, Armstrong.
Det är över.
- Var är de? - De är med Max.
I säkerhet.
Var är de?
Som sagt. De är med Max.
Långt borta härifrån.
Du tror det knappt, va?
Att de skulle genomskåda dina lögner.
Varför syns vi inte?
Det är inte bara Herr Vadå som har magiska krafter.
Det är därför du tar barn.
För att du tror att de är svaga.
Men de är smartare än du tror.
Och du…
Är du smart?
Du lät dig själv bli fångad.
Och här inne…
…hittar jag svaren jag söker.
Herrejävlar.
Det är han. Han är Det Svarta.
Allt Holly har sagt är sant. Han vill förstöra vår värld.
Men han kan inte göra det utan er.
Vi måste fly, på en gång.
Har vi blivit starkare?
Så även jag.
Holly!
Jag kan följa efter henne.
Vi kan göra slut på vår bror tillsammans.
Spring!
Nu!
Hej, min bror.
Jag vet inte vad ni tänkte er, men jag förväntade mig mer…
- Livsfarliga rankor? - Monster?
Bikupemedvetandet finns säkert här också. Om Henry dog följde hans undersåtar med.
- Om? - Vi vet inte vad som har hänt.
El bröt förtrollningen, men striden är inte nödvändigtvis över.
Hon har tränat inför det här. Hon har Kali och Max med sig också.
Och Henry är säkert död.
Om inte, så är han det snart.
Ja.
Du håller stämningen på topp.
Hej, hördu.
Hej.
Jag trodde att jag var körd förut.
- Jag är skyldig dig en tjänst. - Ja…
Bara för att jag inte gillar dig,
önskar jag inte att du vore död.
Magkänslan säger mig att vi behöver dig här uppe.
Jag klandrar dig inte.
För att du inte gillar mig. Jag kan vara en idiot ibland.
Ja.
Eller ja, samma här.
Du, Steve.
När jag var i Kalifornien…
…fanns du där för Nancy när jag inte kunde vara det.
Jag trodde att det var därför det var dåligt mellan oss.
Men egentligen…
…berodde våra problem inte på dig.
Det tog lång tid innan jag insåg det.
Och…
…släppa taget om henne.
Om vi inte hade bråkat hela tiden, hade jag nog kunnat spara lite tid åt dig…
Jag vet sen ett tag tillbaka att det aldrig skulle bli Nance och jag.
Hon är självständig. Hon behöver sin frihet.
- Och jag vill ha… - Sex små klimpar?
Sa hon det?
Borde jag ha sagt fyra?
- Du kanske inte ska kalla dem klimpar. - Just det.
Om jag ska vara helt ärlig…
…har jag henne hellre som vän än inget alls.
- Hon är verkligen… - Fantastisk.
Vi är överens om en sak.
Ja, tydligen.
- Men jag gillar dig inte ändå. - Det vill jag inte heller.
Turturduvor! Kom och titta.
Herregud…
Där är det.
Det var det jag såg.
Barnen är där inne.
Så vad väntar vi på?
- Derek? Nej, du måste fortsätta. - Jag kan inte.
Derek! Vad gör du? Kom!
Lämna mig här! Rädda er själva, era puckon!
Var inte så dum!
- Jag är inte det! - Jo! Du får inte…
- Mår alla bra? - Ja, vi mår bra.
- Hittade ni honom? - Han försvann.
Han är i verkligheten igen. Men han kommer tillbaka.
- Hur långt är det till grottan? - Inte långt alls.
- Derek, vi måste härifrån. Nu! - Spring!
Dustin, Lucas! Vad händer? Svara!
OGRÄSMEDEL – 1966
Du visste att det skulle bli så här.
Och du vet vad som kommer att hända henne.
Förstår du inte, Jane?
Det är en cykel.
Det är en ond cirkel.
Som vi kan bryta. Ikväll.
Hur?
När vi har dödat vår bror och barnen har räddats,
följer vi inte med de andra.
Vi stannar på bron, och när Upp och ner försvinner…
…gör vi det också.
Det är den enda lösningen, Jane.
Den enda lösningen.
Hon kommer att göra det, Jim. Hon kommer att ta sitt liv.
Kom fram!
Kom fram, ditt lögnaktiga kräk!
Jag är många saker, men ingen lögnare.
Jag har blickat in i hennes medvetande.
Och nu har jag sett ditt.
All denna ilska!
En dotter dog på grund av dig, och snart ännu en.
Kom fram!
Du är vad du fruktar.
Du är förbannelsen.
Nej!
Vad är det för signal?
- Det är ingen signal. - Vad är det då?
Åh, nej.
Holly!
Spring till grottan!
Jag har dig. Håll ut.
Håll ut!
Håll ut…
Vad har du gjort?
Hallå där.
Doktorn.
Ungdomarna lämnade kvar läxorna.
OPERATION BÖNSTJÄLK FÖRBEREDELSER
- Max! - Vad hände?
Hon gick upp i rök, som ett spöke!
Var det Det Svarta? Tog Det Svarta dem?
Hallå!
Vi fortsätter mot grottan. Det Svarta kommer inte åt oss där.
Följ mig, var tysta och håll ihop.
- Kom igen! - Kom!
Fort!
Barnen är ensamma. Vi måste tillbaka dit.
Det går inte utan karet. Han har låst oss ute.
Vi måste ta oss till Avgrunden. Där kan vi döda honom.
Vi hinner inte. Världarna har kolliderat vid det laget.
Inte om barnen tar sig till grottan.
Om Dustin har rätt är Henry maktlös utan barnen.
Det är många om.
Vad vill du göra?
- Vi kan inte ge upp, inte nu. - Tänker inte du göra just det? Ge upp?
Jag känner till sanningen.
- Henry visade mig din plan. - Henry ljög för dig. Han lurade dig.
- Han utnyttjade dig och du föll för det. - Se mig i ögonen och säg det.
Säg det.
Säg att du inte tänker ta ditt liv.
- Vi har inte tid. Vi måste gå. - Jag detonerar den inte.
- Jag gör det inte. - Va?
Jag detonerar inte sprängladdningen förrän du och de andra är i Hawkins.
Om vi dödar Henry utan att förstöra Upp och ner,
förändras ingenting.
Jag kommer att göra det när jag vet att du är i säkerhet.
Varför gör du så här?
Henry har hjärntvättat honom.
- Kali, vänta. - Nej. Det är mer som står på spel.
- Mer än oss. - Varsågod, skjut mig.
Om jag lever gör Henry det också.
Jag måste bryta cykeln.
Och det ska du, men inte så här. Inte med mer våld och mer smärta.
Smärtan har alltid funnits där. Från stunden du föddes.
Din mamma togs ifrån dig. Din barndom togs ifrån dig.
Du har angripits, manipulerats och utnyttjats…
…av fruktansvärda människor. Livet har…
…varit orättvist och grymt mot dig.
Men du lät dig inte knäckas. Och jag vill att du slåss.
Jag vill att du slåss en sista gång.
Slåss för lyckan som väntar på andra sidan. Slåss för…
…en värld bortom Hawkins.
Slåss för den dagen du får barn…
…och kan ge henne det liv som du aldrig fick.
För den dagen då hon tar hem en kille och vägrar låta dörren stå öppen.
Jag vet, du tror inte att du kan få det livet.
Men jag lovar…
…att det ska bli verklighet på nåt sätt.
Du gör det till verklighet på nåt sätt.
Du måste det.
Du förtjänar det.
Jim! Är du där?
Jag vill inte ge dig stresspåslag, men folk är på väg hit.
Skynda! Vi är nästan framme!
Ta er in genom sprickan där framme. En i taget.
Fort!
Debbie, vänta!
Har du sett Derek?
- Derek! - Holly!
Kom! Vi hinner! Skynda!
Spring! Kom igen, Derek!
Gå in! Han kommer!
Spring!
Holly!
Spring!
- Skit på dig! - Kom!
Holly!
- Gick det bra? - Det gick bra.
- Var det Henry? - Ja, men han kommer inte åt oss här.
Det är tryggt här. Vi är i säkerhet.
- Varför glor du? - Jag glor inte.
Men vi närmar oss, och vi vet inte vad som väntar.
Du borde dela med dig av vapnen.
- Du har egna vapen. - Tre molotovs? Kom igen!
Om inte du vill känna skuld över min död ger du mig ett vapen nu.
Det var som fan. Tack.
- Det är lysraketer. - Va?
Du fick en signalpistol.
Va? En signalpistol?
Nancy! Vad fan är det här? Skojar du?
Är det ett skämt för dig?
Vad ska jag göra med den?
Hallå! Will!
- Will! - Will!
- Vad är det? Vad händer? - Det är Henry.
Han lever.
Stå emot.
Hur blev jag upptäckt?
Vem skickade hit dig?
Det var de.
Stå emot.
Will!
Vad var det?
Holly?
Stanna här.
Vad händer? Vad ser du?
Jag ser Henry. Han har tagit sig in i grottan.
Han kommer! Spring ut! Fort!
Fort! Skynda!
Han har hittat dem. Holly och barnen.
Ser du El? Kali? Max?
De är helt ensamma.
- Skynda! Fort! - Kom igen!
Kan du stoppa honom med dina krafter?
Jag kan försöka. Om ni fortsätter.
Gå!
Framåt!
Kom!
Herregud.
Fort! Skynda!
Det är här framme vid hålet!
Joshua, klättra ner. Var försiktig.
Skynda. Thomas, din tur.
Jim, hör du mig?
För helvete!
Kali.
Nämen, vad har vi här?
Dina vänner lämnade dig. Det var väl inte så snällt?
Ta med henne ut.
Du…
Jag har dig.
Och jag har dig.
Inget ni ser här inne är på riktigt. Ni kan inte bli skadade. Fokusera på mig.
Okej.
Då går vi.
Fortsätt framåt. Håll ihop. Titta bara på mig, okej?
Fortsätt bara att gå.
- Satan i gatan! - Fokusera på mig, Derek!
Ta er till andra sidan och vänta där.
Debbie, du går först.
Thomas, gå du.
- Skynda er! - Kom igen!
- Kom igen! Vi har det här. - Skynda, Glenn.
Fort!
Berätta var det andra monstret är. Annars dör hon här.
Vad menar du? Det är bara vi här.
Tror du att det här är en lek? Var är hon?
Vad gör du, Murray? Det är ingen bra plan.
Det är helgalet. Okej…
Det får bära eller brista.
Du får en sista chans.
Var är hon?
Dra åt helvete.
Som du vill.
Nej!
Kali…
- Hämta bandage. - Fortsätt tryck mot såret.
Se på mig. Håll ut. Det kommer att bli bra.
Jag överlever inte.
Nej, säg inte så. Du överlever.
Gråt inte, Jane.
Min historia…
…skulle alltid sluta här.
Nej.
Nej…
Holly.
Holly?
Hur blev jag upptäckt?
Snälla.
Snälla, skjut inte.
- Vem är du? - Henry Creel. Jag bor här i närheten.
- Vem skickade hit dig? - Ingen. Jag hörde ett skrik.
Det var de.
- Det var de! - Du är omskakad. Du måste till en läk…
Vad händer?
Han är i ett minne.
Han är rädd, riktigt rädd.
Tack och lov! Jag trodde att jag hade förlorat er.
Vad är det? Får man ingen kram av bjässen?
Inget tack för att jag sprängde helikoptern?
"Det var modigt och…"
Vad är det?
Vänta nu… Var är Kali?
Åh, nej.
El, jag…
Jag är ledsen.
Jag kan hoppa.
Jag kan hoppa upp för stenblocken.
De tar mig direkt till trädet. Det är en genväg.
Henry är kvar där.
- Om du ramlar… - Det gör jag inte.
Om du klarar det…
- Så ska jag döda honom. - Jaha?
Och sen?
När jag var barn och du hittade mig i skogen…
Jag var rädd då.
Livrädd.
Jag förstod mig inte på världen.
Jag förstod mig inte på…människor.
Du tog hand om mig.
Du uppfostrade och skyddade mig.
Du blev min pappa.
Men jag är inget barn längre.
Och jag är inte Sara.
Hon hade inget val.
Men det har jag.
Och jag vill…
…att du litar på att jag väljer rätt.
Jag vill att du tror på mig.
Sök upp mig.
Du måste stå emot.
Det förtär dig.
Det förtär allt.
Det var inte du.
Det var aldrig du.
Lämna mig i fred.
Hjärnruskaren ville inte ha dig i grottan. Du skulle inte minnas.
Lämna mig i fred, sa jag.
Du var ung, ung som jag.
Du blev utnyttjad.
Den tog sig hit genom dig.
Vi är likadana du och jag, Henry.
Farkoster.
Men du kan stå emot. Du kan slåss vid vår sida.
Den ska inte få vinna, Henry.
Nej.
Den visade mig sanningen.
Den visade mig att världen är trasig.
Att mänskligheten är trasig.
Lyssna inte, Henry. Den har kontroll över dig.
Den har aldrig kontrollerat mig.
Och jag har aldrig kontrollerat den.
Förstår du inte, William?
Jag kunde ha stått emot.
Men jag valde…
…den sidan.
Herregud.
Den behöver…mig.
Och jag behöver den.
Vi…
…är…
…ett.
Spring!
Dustin!
- Kom! - Spring!
Skynda!
Kom igen!
Fan!
Nu! Spring!
Spring!
- Hon skadar den. - Hur då?
- Hon slåss mot Vecna. - Bikupemedvetandet.
Så…
Du vill verkligen dö.
Vi måste hjälpa henne. Bikupemedvetandet går åt två håll.
- Om vi skadar hjärnruskaren skadas Vecna. - Ska vi skada Godzilla?
Vi kan bara göra skada om vi sprider ut oss.
Omringa den. Ta några kroppspoäng i taget.
"Kroppspoäng"? Vad pratar du om?
Där.
En av oss lurar den till ravinen. Övriga väntar uppe på klipporna.
Vi attackerar uppifrån.
Det finns ett frågetecken.
Vem agerar bete?
Jag.
Spring! Nu!
Kom.
- Nej! - Nej!
Vi kan inte göra nåt nu. Snälla, kom!
Akta!
- Det här är för Eddie, din jävel! - För Eddie!
Jag är inte rädd längre.
Vi är inte…
…rädda…
…för dig.
Ja!
Vi måste härifrån!
Spring! Helvete!
El!
Mår alla bra?
Holly.
Holly? Hör du mig?
Holly? Kom igen.
Nancy?
Ja, jag är här.
Ja, det är jag. Jag är här.
Holly?
Hej!
Hej.
Ut med allt. Det kommer att bli bra.
- Var är jag? - Du är i säkerhet. Vi ska hjälpa dig hem.
Ja… Oj!
Jag har dig, kompis. Det är ingen fara.
Kom tillbaka till mig, snälla.
Nej!
Du jävlades med fel familj.
Mamma, du dödar honom!
Nej!
Åk hem du.
Jag stack inte den här gången.
Eddie!
Jag älskar dig.
Hej då, Mike.
El! Var är du?
Han gjorde inte mig till vad jag har blivit.
Det gjorde du.
Will, vakna!
Försvinn!
Jag vill bara att det ska ta slut.
- Chefen, hör du mig? - Ja, jag hör dig.
Jäveln utan näsa är död.
Vi är tillbaka i Upp och ner och har barnen med oss.
Mår alla bra?
Gänget åkte på stryk, men vi mår bra.
Och El?
Hela gänget.
Vad säger du? Är det dags? Förstör Upp och ner en gång för alla.
Nu skrotar vi helvetet.
Det är uppfattat.
Okej. Nu börjar nedräkningen.
Sluta! Jag får det på mig.
Jag kan också vara grisig.
Det luktar faktiskt illa.
Vad gör du? Du släpper in mer av skiten.
Ja, men jag svimmar annars. Du luktar…
Jag vet inte vad du luktar, men äckligt är det.
- Idioter. - Idioter.
Härligt.
Där är det, hem ljuva hem.
- Jag måste bara fråga, hur känns det? - Jag behöver en tupplur och en cigg.
- Hade inte du slutat? - Jo. Desto godare lär den bli.
Akta!
Gick det bra?
Upp med händerna!
- Sätt fart! - Släpp mig!
Kliv ut! Upp med händerna!
- Upp med händerna! - Ojdå!
Okej, okej…
Ja, okej.
Nej! Det är min syster! Släpp mig!
Ja, okej!
Kom igen!
- Dustin! - Vad är det som händer?
Stå upp!
El? Ser du El?
Sergeanten!
- Var är flickan? - Hon var här alldeles nyss.
Hon måste ha rymt.
Herregud.
- Mike… - Släpp mig!
Du måste ut därifrån! Du måste ut!
- Det tar inte slut om jag är kvar. - Vi hittar en lösning. Det gör vi alltid.
Du måste prata med de andra.
- Nej… - Tacka dem från mig.
För att de har varit så snälla. För att de lärde mig vad vänner är.
Nej, du får inte göra så här.
Du måste hjälpa dem att förstå mitt val.
- Men jag förstår det inte. - Jag vet.
Men det kommer du. Så småningom.
Du förstår mig.
Bättre än nån annan. Det har du alltid gjort.
Ända sen vi träffades…
…har du sett mig.
Jag heter Mike. Egentligen Michael.
Vi kan kalla dig "El". En förkortning för Elva.
Mitt riktiga jag.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig för den du är.
Lämna mig inte, El.
Du får inte göra så här.
Jag finns alltid hos dig.
Jag älskar dig.
Hej då, Mike.
El!
Mike!
- Rör henne inte! - Mike!
Släpp mig!
El!
Nej!
Elva!
El!
HAWKINS GYMNASIESKOLA
Nej!
El!
TILL MINNE AV
MINNESMÄRKE
TILL MEDBORGARNA AV HAWKINS I INDIANA SOM OMKOM I DEN STORA JORDBÄVNINGEN
- Ska vi gå och kolla? - Visst.
18 MÅNADER SENARE
Hej. Det var inte igår.
Jag undrar… Alltså…
Minns ni ens mig?
Jag kanske är för blygsam.
Vem skulle glömma min ljuva stämma med ett uns av Debra Wingers heshet?
Just det.
Det är jag, Robin Buckley, alias Rockin' Robin.
Flinka Jimmy Lee var snäll nog att låta mig göra ett gästinhopp.
Men ni får ha lite tålamod, för jag känner mig ringrostig.
Vad ska jag ens prata om?
Mina vanliga ämnen är lika inaktuella som min kompis pottfrisyr.
Soldaterna är borta.
Stängslen är borta.
Övervakningskamerorna är borta.
Big Mac hittar man bara på McDonald's numera.
Människor är glada och går på bio.
Ja, vem vill inte se Indys senaste äventyr?
Fasen…
Så ja.
Ledsen för det. Min parhäst svek mig. Men om vi ska prata om ursäkter…
…hade han en ganska bra.
Kom igen! Nu kör vi!
Men…
Fokus!
Jag är i princip för vidskeplig för att säga det här, och jag tar i trä,
men jag tror att Hawkins förbannelse är bruten.
Kom igen, Thomas!
- Men å andra sidan… - Nu kör vi!
Det här är inte det Hawkins jag minns.
Allt är så annorlunda.
Det kanske inte beror på staden. Det kanske är jag som har förändrats.
Det har vi nog alla.
Det stämmer i alla fall in på mina vänner.
De tar förresten studenten idag.
Avgångseleverna -89 tar plats på Hawkins gymnasiums scen idag.
Kom och stötta dem. Det ska jag göra. De förtjänar stående ovationer.
Jag tänkte dra igång festen med en ny favoritlåt.
Om du bryter fler ben får du klara dig själv.
Jag har fått nog av sjukhus.
Jag klarar mig kanske helst själv, för alltså…
- Vad ska det här likna? - Vi tar ju studenten idag.
Om två timmar. Du går händelserna i förväg.
Okej… Nu går du definitivt händelserna i förväg.
Förlåt, men du ser så sexig ut.
Och du ser jättetöntig ut.
Usch… Man får lust att kräkas.
Kan du ta bilden nån gång? Snälla?
Mamma, det är ingen fara. Jag är bara en dags bilresa bort.
Jag kommer hem så fort jag får chansen. Jag ska ringa så ofta att du byter nummer.
- Okej. - Okej?
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
- Vill du ta fler bilder? - Ja.
Så stilig.
Min kursetta.
Stålmannen!
Jag filmar.
- Grattis till mig. - Grattis.
- Fint. - Avgångsklass -89.
Fan… Vänta.
- Nej… - Låt honom hänga upp det.
- Låt lakanet vara. - Det är för ljust.
- Det här är inte Gudfadern. - Jag vet.
Du får en sista chans.
Det har tagit hela dagen.
- Hallå? - Det är Karen. Har du sett till Mike?
- Nej, det har jag inte. - Vi såg honom senast igår kväll.
Det är Karen. Hon vet inte var Mike är.
El!
Hej, grabben.
Jag anade att du var här.
Din mamma är orolig.
Och jag förstår henne.
Du kanske minns att barn har försvunnit i den här stan tidigare.
Hon kommer aldrig förstå.
Hon kommer aldrig förstå varför jag inte kan gå upp på scenen.
Det skulle kännas som en lögn.
Som att jag är redo att gå vidare, och det är jag inte.
Jag är inte det.
Jag hade en plan.
Jag och El skulle åka långt härifrån, till en plats där ingen kunde hitta oss.
Jag sa att det skulle finnas tre vattenfall där.
Jag vet inte ens om hon trodde mig.
Vem skulle göra det? Tre vattenfall? Det är så dumt och barnsligt.
Det var en dröm. Jag skulle ha haft en riktig plan.
Men jag…
- Jag trodde inte att hon skulle… - Du…
Det var inte ditt fel.
Det som hände var inte ditt fel.
El gjorde ett val.
Det är dags för dig att göra ditt nu.
Så som jag ser det har du två alternativ.
Du kan antingen…
…fortsätta skuldbelägga dig själv och älta vad du kunde ha gjort annorlunda.
Du kan stöta bort folk och våndas för att du anser att du förtjänar det.
Det andra alternativet är…
…att du accepterar…
…det som hände.
Du accepterar hennes val.
Du behöver inte tycka om eller förstå det.
Du tänker inte på det.
Du accepterar det, bara.
Och du lever ett så bra liv som möjligt.
Jag vet hur det första alternativet är.
Och jag rekommenderar det inte.
Och El…
Jag tror att du vet vad hon hade velat för dig.
GRATTIS AVGÅNGSKLASSEN -89
- Jag vet inte riktigt. Jag? - Ja.
- Jag har aldrig varit där. - Inte jag heller. Men…
HAWKINS GYMNASIESKOLA
God eftermiddag.
Välkomna till examensceremonin för avgångsklassen -89.
Mamma!
Mike.
Förlåt. Jag fick panik.
Du behöver inte förklara dig.
Herregud, se på dig.
Du har växt upp.
Jag är så stolt över dig.
Jag är oerhört stolt.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig, hjärtat.
Nu har jag äran att få presentera en elev som sannerligen har utmärkt sig.
En stor applåd för avgångstalaren Dustin Henderson.
Ja!
- Dustin! - Det är min vän!
Jag ville ha en vanlig barndom.
Men den togs ifrån mig.
Den togs ifrån oss.
Det senaste året har jag, helt ärligt, varit jädrigt förbannad över det.
Han svär.
Men även om många dåliga saker har hänt de senaste sex åren…
…har också bra saker hänt.
Jag gillar ett spel som heter Drakar och demoner.
- Ja! - Herregud.
I det spelet kan kaos betyda två saker. Kaotiskt god eller kaotiskt ond.
Det kaotiskt onda kännetecknas av anarki, förödelse och krig.
Medan det kaotiskt goda kännetecknas av innovation…
…och förändring.
Och den här skolan…
…behövde ärligt talat förändras.
Eleverna var uppdelade i sportfånar, nördar och miffon.
Men under kaoset…
…rasade de murarna, och jag fick nya vänner.
Jag fick vänner som inte var menade att bli mina vänner.
Många andra fick det också.
När man lär känna andra typer av människor lär man sig mer om sig själv.
Man förändras.
Man växer.
Jag är en bättre människa nu.
Jag är en bättre människa tack vare dem, tack vare mina vänner.
Så jag är inte förbannad längre.
Men jag är orolig.
Orolig…
…för nu, när kaoset är över,
lär rektor Higgins och de andra torrbollarna
göra sitt bästa för att återställa ordningen.
Och jag vill inte ha ordning. Det är hyckleri att jag är klädd så här.
Vi ser löjliga ut. Vi ser ut som romerska senatorer.
Det är inte den jag är, och det är nog likadant för er andra.
Så vi skiter i det.
HELLFIRE LEVER!
- Henderson. - Ja!
- Skit i skolan. - Henderson!
Skit i systemet. Skit i normerna.
- Skit i allt och alla… - Ja!
…som försöker splittra oss, för det här är vårt år!
Ja!
HELLFIRE LEVER!
Lugna ner er!
Sätt er ner!
Det blir sommarskola för er alla!
Med kvarsittning!
- Dustin! - Dustin!
Du är fullständigt galen.
- Higgins sket i brallan. - Vad ska han göra? Kasta ut mig?
Hej.
Hej. Stacey.
Jag ville bara säga att du var grym där uppe.
Tack. Jag gjorde vad Belushi hade gjort. Om han var med i en film av Hughes, typ.
- Jag vet inte… Låter det vettigt? - Ja.
- Det gör inget om… - Absolut.
Säkert?
Okej.
- Varför sa jag så? - Hördu…
Jag ska ha fest ikväll.
Ni borde komma.
- Vänta lite… - Hände det där?
- Ska vi gå? - Är det en retorisk fråga?
Nej, skit i det. Jag har en bättre idé.
En mycket bättre idé.
- Jag tror att ni skulle gilla New York. - Hur mycket ligger hyran på där?
- Vill du flytta? - Ska vi bo ihop?
Skojar du? Kom igen.
Se er omkring. Solnedgången, utsikten.
Saknar ni verkligen inget av det här?
- Nej. - Nej.
Skogen, stenbrottet, videobutiken, biografen?
- Nej. - Nej.
Jag flyttar aldrig hit igen, inte ens för en miljon dollar.
Du behöver inte en miljon. Priserna är fortfarande låga.
Det finns ett schysst ställe i Forest Hills som jag nästan har råd med.
- Och jag jobbar som tränare. - Och lärare i sexualundervisning.
- Håller du i sexualundervisningen? - Det ingår i jobbet.
Har jag frågor om könssjukdomar är det dig jag vänder mig till.
Tack?
Jag gillar verkligen att undervisa barnen.
Jag får lära dem om livets mirakel
och hur man inte får det att ske av misstag.
Och nu är det jag som sätter betygen.
Nåt säger mig att du är generös med dem.
Jag ger bara A.
B, om man är riktigt korkad. Lägre än så går jag inte.
Kan inte du undervisa på NYU?
Vill du att jag ska betygsätta din film om kapitalism,
kannibalism eller vad det nu var?
Om antikapitalism. Konsumenten.
Det är en metafor. Ju mer hon äter, desto hungrigare blir hon.
- Just det. - Okej.
- Det är ett arbetsnamn. - Det är bra.
- Jag skulle ha övervägt Smith. - Skulle du?
Är det Steinem-föreläsningar som lockar eller den höga andelen kvinnor?
Både och?
Du då, Nance? Vad tycker du om puddingarna på Emerson?
Jag vet inte.
- Jag har hoppat av. - Du skojar.
- Jag visste det. Du är Navy Seal-soldat. - Inte riktigt.
Jag tog ett jobb på Herald.
Det låter finare än vad det är. Jag är praktikant.
Jag var skoltrött och tänkte att jag skulle ge mig ut…
…i den riktiga världen.
Nancy Wheeler…
Hon överraskar än.
Vet ni…?
Det finns en sak jag saknar.
Jag saknar det här.
Att…
…vi…
…umgås så här.
Jag saknar er.
Jag gillar mina nya vänner.
- Men… - Det är inte samma sak.
Det blir nog aldrig det.
Ja, okej. Jisses.
Jag klarar inte det här… Vi får göra nåt åt saken.
Vi kan väl…
…ses?
Här, en gång i månaden.
Ja, eller på en mer neutral plats.
Som… Vad ligger mellan Hawkins och Massachusetts eller New York?
Louisville.
- Philly. - Min farbror bor där.
Han är mysko, men han bor stort.
- Har han källare? - Ja.
- Och ett pannrum? - Ett pannrum?
- Ja…? - Det blir perfekt som gömställe.
Där hon stänger in männen och bränner deras kroppar.
- Konsumenten. Vad trodde ni? - Att du planerade att döda oss.
Nej, nej.
Då ses vi hos Robins skumma farbror, tar ett glas och pratar om gamla minnen.
Och gör Jonathans antikapitalistiska kannibalfilm.
Från och med nästa månad.
Jag säger ja.
Jag med.
Inget kan komma emellan oss.
Inga dryga respektive.
Skolan.
Bolån.
Eller barn.
- Skål. - Skål.
- Jaha, Steve… Barn? - Jag tror att Kristen kan vara den rätta.
- Sa du inte det om Dawn också? - Nej.
- Och Margaret. - Och Julie.
Inte Julie. Det var alltid drama med henne.
Drama? Är hon en bra skådis?
- Du vill inte… - Jag letar.
- Nej, inte hon. - Jo, ta med henne.
Polischefen. Mrs Byers. Det är alltid ett nöje.
- Är ni klara att beställa? - Ja.
Vi tar en flaska cabernet sauv…
- Sauvignon. - Just det. Cabernet sauvignon.
Vi tar in lite kaviar att börja med också.
Sen tar vi två filé special tillagade enligt kockens önskemål.
Utmärkt.
- Hop! - Det är en stor dag.
En oförglömlig dag.
Du har fostrat två fina pojkar, två beundransvärda män.
De har övervunnit mer än bara puberteten.
Du ska vara glad.
Och stolt.
Jag är det, men…
Det…
- Det kommer att bli tyst i stugan. - Du, jag och syrsorna.
Jag gillar inte det ljudet längre.
Tack.
Jag skulle föredra ett annat.
Fiskmåsarnas skrin.
Eller vågornas svall mot stranden.
- Det låter trevligt. - Det kan bli verklighet.
Inget håller oss kvar här längre.
Du verkar tro att vi har massor av pengar på kontot.
Vi kan få det.
En kompis från tiden i New York ringde. Montauk söker en ny polischef.
Staden är på uppgång. Jag skulle få tjugo procent mer.
Det räcker inte till ett stort hus, men det är bra mycket mer.
Vi skulle bo närmare barnen. Det är inte långt in till stan.
Och vi?
Vi kan få en nystart.
Tillsammans.
- Menar du det? - Vi behöver inte bestämma oss ikväll, men…
- Nu ljög jag. - Va?
Jag vill bestämma en sak ikväll.
Vem…?
Joyce Byers.
Vill du tillbringa resten av livet med en trött,
vresig och envis gammal man som älskar dig otroligt mycket?
Ja, det vill jag.
Tystnaden breder ut sig över staden.
Byborna tittar skrämt på från tak och gränder och undrar,
hur ska det här sluta?
Ljudet av klampande stövlar ekar över torget.
Strahd von Zarovich stegar fram till barden Dustin.
- Nej. - Vampyrfursten anfaller!
Han biter honom i strupen. Åskådarna flämtar, barden faller ihop.
Lutan klapprar mot kullerstenen. En sista sorgsen ton hörs.
Den jäveln!
Bara en hjälte återstår. Will den Vise. Han är Barovias sista hopp.
- Ha ihjäl kräket med ett meteorregn. - Jag kan inte.
- Varför inte? - Stenen stoppar all magi.
Slå honom med staven, då.
Den gör sex poäng i skada. Han har 30 kroppspoäng kvar.
Så vad gör vi?
- Det var det. - Inget.
Inget?
- Schackmatt. - Vi förlorade.
Efter allt som har hänt, så vinner Strahd von Skitstövel?
- Snacka om skitspel! - Jag håller med.
- Vilket totalt slöseri med tid! - Strahd njuter av att se dig arg.
Du går dina vänners öde till mötes, trollkarlen.
Kasta tärningen, bara. Jag är trött på hans skitsnack.
Okej.
Magikern från S:t Markovias kloster sa att vi kunde kalla henne till hjälp.
- I den svåraste av stunder. - Formeln. Hur lyder formeln?
- Hur lyder formeln? - Will!
"Magiker, rädda oss från mörkaste makt och att vi vilse går.
Visa oss att du vid ditt löfte står."
- Inget händer. - Kom igen.
- Varför har vi ens formeln? - Vänta lite…
Ett lila sken syns genom dimman, och det lyser allt starkare.
Det är en port.
Och ut ur den kommer…
…magikern från S:t Markovia!
Jag sa ju det!
Hon håller fram händerna och framkallar en mäktig ljusstråle.
Strahd ger ifrån sig ett skärande…
Hans kropp skrumpnar ihop av lågorna och blir till aska.
Badda-bom!
Vad säger du om det?
Den täta dimman kring byn lättar och invånarna jublar.
Ni får medaljer för ert mod och belönas med tusen guldmynt var.
Översköljda av rikedom och ära lever ni lyckliga i alla era dagar.
Slut.
- Vilken bra kampanj. - Verkligen.
Vänta nu… Var det allt?
Lyckliga i alla era dagar? Kan det bli mer intetsägande?
Jag trodde att du var en mästerlig berättare.
Det är sant att de levde lyckliga.
Men det finns många sorters lycka.
Riddaren och zoomaren…
…drar sig tillbaka och bosätter sig i en liten by.
För varje dag…
…växer sig deras kärlek starkare.
Barden, kunskapstörstande som han är, beger sig till magikernas gille
och tillbringar dagarna i deras bibliotek.
Även om han tar studierna på allvar…
…har han tid för äventyr då och då.
Will den Vise tar sig hela vägen till den myllrande staden Vallaki.
Han blir överväldigad till en början.
Livet där är väldigt annorlunda från byn han växte upp i.
Men han hittar snart sitt sammanhang.
Och med det kommer sann glädje…
…och acceptans.
Och historieberättaren?
Hur blir det med honom?
Han fortsätter att berätta historier.
Med inspiration av sina vänner.
Han hoppas att deras äventyrsberättelser ska spridas över hela landet,
så att alla ska veta hur tappra de är.
Men en historia kan han aldrig berätta.
Den om magikern.
Inte den riktiga historien.
Vad menar du?
Om hennes solstråle.
Släpp mig!
Hej då, Mike.
Hon förbrukade sina sista krafter och försvann.
El!
Men hur kunde hon använda den trollformeln?
- Den hämmande stenen. - Hon kunde inte använda magi.
Ingen märkte det mitt i all uppståndelse.
Men magikern är skärpt. Bara hennes syster är lika skarp.
När systern hörde riddarens vädjande…
…ändrade hon sig.
Gråt inte, Jane.
Min historia…
…skulle alltid sluta här.
Men det behöver inte din.
Tillsammans tänkte systrarna ut en plan
för att skydda magikern mot Svarta handens orden,
som ville stjäla hennes krafter.
Men för att kunna lura dem så måste alla, även hennes vänner,
tro att hon var död.
Så systern läste en trollformel från en plats i fjärran.
Där stenen inte hade nån effekt.
El? Ser du El?
Det var en osynlighetsformel.
När magikern hade flytt använde systern en sista trollformel.
Magikern som ni såg dö fanns inte på riktigt.
Hon var en illusion.
- Vart tog hon vägen? - Ingen vet.
Vi får aldrig veta det.
Men jag föreställer mig att hon är på en vacker plats i ett fjärran land.
Hon hittar ett nytt hem i en liten by.
Där hon är skyddad från Svarta handen.
Och där
känner hon till sist…en inre frid.
Hon känner sig lycklig.
- Det är väl bara en teori? - Hur vet vi att det är så?
Det gör vi inte.
Inte med säkerhet.
Men jag väljer att tro på det.
Jag tror på det.
Hallå! Vad gör ni? Lasagnen börjar bli kall.
Vi blev precis klara. Vi kommer nu.
Holly, hur spelar man?
- Ta det lugnt! - Ni skulle vara klara för en timme sen.
- Titta, vi har ett eget slott. - Jag letar efter en kampanj att börja med.
- Varför får du vara spelledare? - För att det var min idé.
Du sa att det inte var nördigt. Det är jättenördigt!
- Fes du precis? - Nej.
- Det luktar äckligt. - Det luktar gammal pizza.
Gammal pizza luktar inte röv!
- Det var tjejerna. - Våra fisar luktar rosor.
- Lyssna på Holly. - Du får dem om du skärper dig.
Du kan vara halvling.
- Ska jag gå så här och ramla omkull? - Nej, sitt ner och skärp dig.
Ge mig glasögonen!
VÄNNER ÄR VÄLKOMNA WILL DEN VISES HEM – BYERS SLOTT
HÄR SLUTAR HAWKINS
REGELBOK TILL STRANGER THINGS
Undertexter: Viktor Hessel