Jur că n-am atins nimic!
Poarta s-a deschis singură, prin magie?
Poate că a fost o defecțiune.
Stai să înțeleg bine.
O defecțiune, exact când a venit camionul?
- Vrei să cred asta? - Jur, nu știu ce s-a întâmplat.
Dacă totuși a fost o defecțiune?
Dar nu una cauzată de noi.
KIT RADIO UNDE SCURTE
Haideți, cobaii mei, să ne grăbim.
O dimensiune întreagă urmează să ne cadă în cap.
Stai!
E totul în ordine?
Știu că planul e o nebunie.
Multe trebuie să meargă bine și, probabil, multe vor merge prost,
dar putem face asta.
Știu sigur.
O ultimă luptă, și tot coșmarul ăsta se termină.
În sfârșit, se termină.
Bună!
Mac, aici Haita. Mă auziți…
- Ce faci? - O anunț pe dna doctor.
Suferă de Complexul lui Dumnezeu. O să ne încetinească.
Nu.
O prindem singuri pe ciudată.
CAPITOLUL OPT: UNDE TREBUIE
- Sunt bine? - Camionul e mai rapid decât un Humvee.
Cel puțin cu vreo zece kilometri pe oră.
Au plecat cu 6:20 minute mai devreme, deci au încă vreo 800 de metri avans.
Sunt bine deocamdată, dar beleaua adevărată n-a început încă.
Erica, ai grijă la limbaj.
Nu suntem la ora de știință. Situația asta cere vorbe urâte.
- Ia spuneți, cum e senzația? - Ce senzație?
Că ajutați la salvarea lumii.
Foarte tare.
Al dracu' de tare.
Du-te!
Sparge ușa! Du-te!
Robin, da!
Zi-mi că voi ați făcut asta, și nu alți mutanți, frați de-ai lui Cujo.
Noi suntem. Nu te stresa de acum. Ai timp.
Am înțeles. Sigur, îmi pun frâu emoțiilor.
Nici urmă de vreo planetă malefică în mișcare.
Asta e bine. O să ne ia ceva să urcăm.
Ne împărțim în două.
Folosim ambele scări.
Nu vă grăbiți, urcați încet.
Există platforme pe care să vă odihniți.
Bine!
Să mergem!
E totul în regulă?
Nu te teme! Sunt prieteni.
Au venit doar să privească.
Nu te gândi la ei.
Da, Tată.
Să fie lumină!
Bravo! Bună treabă, Vultur pleșuv.
Acum, du-te pe acoperiș. Ai grijă cu explozibilul ăla!
Să nu explodăm și noi cu Lumea Răsturnată.
Plănuiam să fiu neglijent.
Dar ai dreptate, Jim, e mai bine să fim precauți.
În regulă.
Nu uita, două bătăi lente înseamnă…
- Că Abisul a început să se miște. - Corect.
Tu și sora ta vă luați pozițiile, dar așteptați, nu atacați.
Când am confirmarea că planeta e aproape de turn,
bat de trei ori rapid.
Atunci atacăm. Îl ucidem pe Henry.
Și sperăm că Dustin a avut dreptate și că planeta se oprește.
Ce ar putea merge prost, nu?
Dacă ceva merge prost,
vreau să-mi promiți că nu mă scoți.
Până nu sunt sigură că e mort.
Bine…
atunci vreau să-mi promiți și tu ceva.
Dacă, printr-un miracol, planul funcționează, plecăm.
Dr. Kay și planurile ei… Ne ocupăm de ea altă dată.
De acord?
Hai să-i punem capăt.
- Vrei? - Da.
Auzi…
Apropo de ce ai zis mai devreme la Squawk…
Îmi pare rău.
Nu-mi pare rău pentru ce ai zis. A sunat prost.
- Sau nu a sunat prost. Doamne! - E în regulă.
Nu e în regulă.
Trebuia să-ți fiu alături, și nu am fost.
Cred că mă gândeam doar la mine, de-asta n-am observat.
Mă simt ca un idiot și…
Îmi pare rău.
Nu trebuie să-ți pară rău. Și nu ești idiot. Nu ești.
Vezi tu…
Nici eu n-am înțeles mult timp.
Dar trebuia să se întâmple așa cum s-a întâmplat.
Trebuia să-mi găsesc calea.
Contează că încă ești aici și încă mai crezi că putem fi prieteni.
Prieteni? Nu, mersi.
Prieteni buni.
Hai să mergem!
Vine o planetă.
De ce naiba durează atât?
Nu știu. O fi din cauză că turnul are 150 m.
- Dacă ceva nu merge bine, ne anunță. - Da, sigur. Dacă nu sunt deja morți.
Stresul îmi face foame, așa că…
- Vrei ceva? - Nu.
Bine.
De fapt, adu-mi…
Vickie?
Vickie!
Măiculiță!
Jur, nimic nu te scapă de anxietate ca un bol cu…
Halucinant, nu?
Bună!
- Mersi! - Gata.
Poftim!
E al naibii de spectaculos.
Păcat că aruncăm totul în aer.
Măiculița mea!
Jim, mă auzi?
Da, te aud.
Am vești bune și vești proaste.
Vestea bună e că teoria e corectă.
O planetă uriașă coboară în capetele noastre.
Vestea proastă e tot că teoria e corectă.
O planetă uriașă coboară în capetele noastre.
- Cât mai avem? - Nu mult.
Sper că Supergirl e pe fază.
Hai, Unșpe!
Ăsta e Vecna în Abis?
Nu trebuie să vorbești în șoaptă, dar da.
Și de ce nu-l ucidem aici? Pare destul de vulnerabil.
- N-avem cum aici. - Doar din mintea lui.
- Nu acolo suntem? - Nu.
- Asta e mintea mea. - Ce?
Așteptați!
Te simți bine?
Super! Chiar îmi era dor de asta.
E Hop!
Abisul se mișcă.
- Casa lui Henry e aproape? - Nu.
- E departe? - Nu sunt sigură.
Ai zis că-i știi bine mintea.
O știu, dar există o grămadă de amintiri aici.
Suntem ca Dorothy în Țara lui Oz, dar fără potecă.
Toate sunt legate. Sunt căi lungi și căi scurte.
- Vrem una scurtă. - Nu mai spune!
Nu mai vorbiți! Încerc să mă gândesc!
- Joyce, lasă-ne cu piesa aia! - Să fii acolo, Harrington.
Vineri seara? Vezi să nu!
Haideți, am o idee.
- Aia e Joyce? - Da.
După ușa aia, Hop palmează un joint.
Acolo, dl Wheeler o pipăie pe dna Wheeler.
Aș vrea să vedem și asta, dar începe piesa.
Trei, doi, unu, porniți!
Mergem prin spate.
La vest e liber.
Du-te pe latura de sud!
Suntem în locație. Nu am găsit…
- Fraților! Nu se aliniază. - Cum adică nu se aliniază?
Uitați-vă! Vârful nu e aliniat cu fisura.
La dracu'!
- Dacă atinge vârful… - Turnul cade.
E grozav. E minunat.
Șerifule, Unșpe trebuie să oprească planeta!
- Mai devreme, te rog. - Cât de devreme?
În 30 de secunde?
Ce facem?
- Așteptăm. - Ce?
Trei bătăi. Trebuie să atacăm.
Șerifule, vorbește! Ce se întâmplă?
Nu știu. Nu mă aude. I-am dat semnalul.
Aici nu se întâmplă nimic.
Vom fi striviți de o planetă. Dă-i din nou semnalul!
- Trebuie să mergem. - E singura cale, crede-mă.
La dracu'!
Aveți grijă!
Acum!
Steve!
Rezistă! Te-am prins. Rezistă!
Suntem în viață!
Frate, am crezut că ai murit.
Abisul s-a oprit! Unșpe i-a făcut-o! Repet, Unșpe i-a tras-o ticălosului!
Da! Bine!
Te-ai întors! Te-ai întors după mine.
Și nu te mai părăsesc niciodată.
Și plecăm de aici. Cu toții.
Ea e! E monstrul!
- Ridicați-vă! - Nu sunt monstrul.
Și o pot dovedi.
Liber!
Ține asta!
- Ce faci? - Încet!
- Sunteți gata? Gata? - Da.
- Încet! - Urcă. Te țin.
Fie ce-o fi!
Pe toți dracii!
- Acum suntem oficial călători în spațiu? - Călători interdimensionali.
Ce mai zici, Armstrong?
S-a terminat.
Unde sunt?
Sunt cu Max.
În siguranță.
Unde sunt?
Ți-am zis. Sunt cu Max.
Departe de aici.
Nu crezi, nu-i așa?
Că ar putea vedea că minți.
Cum de nu ne vede?
Fiindcă dl Ce nu e singurul care are puteri magice.
De asta răpești copii.
Crezi că au minți slabe.
Dar sunt mai deștepți decât crezi.
Dar tu?
Tu ești deșteaptă?
Te-ai lăsat prinsă.
Iar aici…
voi găsi toate răspunsurile de care am nevoie.
Frățioare!
El e. El e Umbra Neagră.
Tot ce v-a zis Holly e adevărat. Vrea să distrugă lumea noastră.
Dar nu poate face asta fără voi.
Trebuie să evadăm. Chiar acum!
Ești mai puternică, nu?
Și eu.
Holly!
O pot urma în mintea lui.
Îl putem ucide pe fratele nostru împreună.
Haideți!
Acum!
Salut, frate!
Nu știu ce ziceți voi,
dar eu mă așteptam să văd…
- Vrejuri mortale? - Monștri?
Mintea colectivă acționează și aici.
- Dacă el a murit, i-au murit și acoliții. - „Dacă”?
Nu știm ce se întâmplă în minte.
Unșpe a rupt vraja și a oprit Abisul, dar poate că încă se luptă.
Ascultă! S-a antrenat pentru asta.
Și nu e singură. Kali și Max sunt cu ea.
Sunt sigur că Henry e mort. Dacă nu e, va fi.
Da.
Te pricepi să ridici moralul.
Salut!
Am crezut că nu mai am scăpare.
Îți sunt dator.
Da.
Doar fiindcă nu te plac,
nu înseamnă că te vreau mort.
Și presimt că o să avem nevoie de tine aici.
Nu te învinovățesc.
Că nu mă placi.
Să știi că nu. Uneori pot fi un nemernic.
Da.
Bine, și eu.
Ascultă, Steve…
cât am fost în California,
i-ai fost alături lui Nancy când eu nu am putut.
M-am gândit că de-asta nu mergea relația mea cu ea.
Dar de fapt…
problemele noastre n-aveau legătură cu tine.
Mi-a luat mult timp să-mi dau seama.
Și…
să o las liberă.
Dacă nu ne certam atâta,
te-aș fi ajutat să înțelegi asta mai repede, fiindcă…
am știut de ceva vreme că eu și Nance nu aveam nicio șansă să fim împreună.
Ea e independentă, vrea să exploreze…
- Eu vreau… - Șase bulgărași?
Ți-a spus?
Era mai bine să fi zis patru?
Poate să nu fi zis „bulgărași”.
Ai dreptate.
Una peste alta, până la urmă,
prefer să fiu prieten cu ea decât nimic.
E foarte…
- Specială. - Da.
Uite că putem fi și de acord.
Da, așa se pare.
- Dar tot nu te plac. - Nici n-aș vrea să fie altfel.
Porumbeilor! Veniți să vedeți!
Dumnezeule!
Asta e!
Asta am văzut în viziunea mea.
Copiii sunt acolo.
Atunci, ce mai așteptăm?
Derek? Nu! Derek, nu te opri!
- Nu pot. - Derek, ce faci? Haide!
Lăsați-mă! Salvați-vă, tâmpiților!
Nu fi idiot!
- Nu sunt idiot! - Ba da! N-ai cum…
- Sunteți bine? - Da, toți.
- L-ați găsit? Da? - A dispărut.
S-a dus în lumea reală.
Se poate întoarce. Se va întoarce.
- Peștera e departe? - Nu e departe. Haide!
Derek, trebuie să mergem.
Haideți! Aleargă!
Dustin! Lucas! Ce se întâmplă? Vorbiți cu mine!
ERBICID. 1966.
Știai că așa se va întâmpla.
Așa cum știi și ce se va întâmpla cu ea.
Nu vezi, Jane?
E un ciclu. E un cerc vicios îngrozitor.
Dar putem opri totul. În seara asta.
Cum?
După ce-l ucidem pe fratele nostru, după ce copiii sunt salvați,
nu plecăm cu ceilalți.
Rămânem pe punte.
Când dispare Lumea Răsturnată…
dispărem și noi.
E singura cale, Jane.
Singura cale.
Așa o să facă, Jim. O să-și pună capăt vieții.
Arată-te!
Arată-te, ticălos mincinos!
Sunt în multe feluri, dar nu sunt mincinos.
Am văzut în mintea ei,
iar acum, am văzut în mintea ta.
Câtă furie!
O fiică moartă din cauza ta și, în curând, încă una.
Arată-te!
Ești așa cum te temeai.
Tu ești blestemul.
Nu!
De ce bate?
- Nu e un semnal. - Atunci, ce e?
Doamne!
Holly!
Mergeți la peșteră!
Sunt aici. Rezistă!
Rezistă!
Ce ai făcut?
Bună!
Dnă doctor! Copiii și-au lăsat temele aici.
OPERAȚIUNEA VREJUL DE FASOLE PLANIFICARE
- Max! - Ce s-a întâmplat?
A dispărut ca o fantomă!
E Umbra Neagră? Le-a luat Umbra Neagră?
Ascultați-mă!
Respectăm planul. Mergem la peșteră. Umbra Neagră nu ne poate face rău acolo.
Veniți după mine în liniște și țineți aproape.
Să mergem!
- Să mergem! - Repede!
Copiii au rămas singuri. Du-ne înapoi la ei.
Nu pot fără rezervor. Ne-a încuiat afară.
Trebuie să ajungem în Abis la ceilalți. Îl ucidem acolo.
Nu e timp. Lumile se vor ciocni cu mult înainte să ajungem.
Nu și dacă Holly și copiii ajung la peșteră.
Dacă Dustin are dreptate, Henry nu poate face nimic fără copii.
Sunt mulți de „dacă”.
Și ce să facem?
Nu putem renunța, nu acum.
Nu asta faci acum? Renunți.
Știu adevărul.
- Henry mi-a arătat planul tău. - Henry te-a mințit.
Te-a păcălit. Te-a folosit, iar tu ai căzut în plasă.
Uită-te în ochii mei.
Spune-mi!
Zi-mi că nu plănuiești să te sinucizi.
Nu e timp. Trebuie să plecăm.
Nu detonez explozibilul.
- Nu o fac. - Poftim?
Nu detonez explozibilul
până nu te știu în siguranță cu ceilalți în Hawkins.
Dacă îl ucidem pe Henry și nu distrugem Lumea Răsturnată,
n-am făcut nimic.
De aceea, o voi distruge eu când știu că ești în siguranță.
De ce faci asta?
Henry l-a acaparat. Și-a pierdut mințile.
- Kali, stai! - Nu. Avem o treabă importantă, Jane.
- Mai importantă decât noi toți. - Haide! Împușcă-mă!
Dacă eu sunt în viață, și Henry e în viață.
Trebuie să opresc ciclul.
O să-l oprești. Dar nu așa.
Nu cu mai multă violență, cu mai multă durere.
Deja ai avut parte de multă durere.
De când te-ai născut.
Mama ta a fost luată de lângă tine. Ți-a fost furată copilăria.
Ai fost atacată, manipulată și abuzată
de oameni îngrozitori.
Viața a fost foarte nedreaptă cu tine, foarte crudă.
Dar nimic nu te-a distrus. Vreau să lupți, puștoaico.
Vreau să mai lupți o ultimă dată.
Luptă pentru zilele fericite de după toate astea. Luptă…
pentru o lume dincolo de Hawkins.
Luptă pentru ziua în care vei avea o fetiță
și îi vei oferi viața pe care tu nu ai avut-o.
Pentru ziua în care te vei înfuria că e cu un băiat și ușa nu e deschisă.
Știu.
Știu că nu crezi că poți avea toate astea.
Dar îți promit
că vom găsi o cale să devină realitate.
Tu vei găsi o cale să devină realitate.
Fiindcă așa trebuie.
Fiindcă meriți.
Jim!
Jim! Ești acolo, Jim?
Nu vreau să te stresez și mai tare, dar avem musafiri.
Haideți! Aproape am ajuns! Nu vă opriți!
Prin gaura asta! Aici! Haideți! Unul câte unul!
Haideți!
Debbie, stai!
Derek nu e?
- Derek! - Stai! Holly!
- Derek! - Holly!
Haide! Putem reuși! Trebuie să mergem! Grăbește-te!
Nu te opri! Hai, Derek!
Intră! Vine! Du-te!
Aleargă!
Holly!
Du-te!
- Suge-o pe asta grasă! - Haide!
Holly!
- Ești bine? - Suntem bine.
- El era? Henry? - Da, dar nu ne poate prinde. Da?
Nu aici. Suntem în siguranță acum.
- Bine. - Am scăpat.
- De ce te uiți așa? - Nu mă uit!
Ne apropiem de chestia aia și nu știm ce e acolo.
Ar trebui să dai și altora din arsenalul ăla.
- Ai și tu arme. - Trei cocktailuri Molotov? Pe bune?
Dacă nu vrei să mă ai pe conștiință, o să am nevoie de o armă!
Ce tare!
Mersi!
- Sunt rachete de semnalizare. - Poftim?
Rachete. Ți-a dat un pistol de semnalizare.
Ce zici? Rachete de semnalizare?
Nancy! Ce naiba e asta? Pe bune?
Îți arde de glume?
Ce să fac cu un pistol de semnalizare?
Will!
- Will! - Will!
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Henry…
e în viață.
Rezistă!
Cum am fost găsit?
Cine te-a trimis?
Ei te-au trimis.
Rezistă!
Will!
Ce-a fost asta?
Holly?
Rămâneți aici.
Ce se întâmplă? Ce vezi?
Pe Henry. A intrat în peșteră.
Vine! Fugiți! Aici, sus! Toată lumea! Fugiți!
Repede! Alergați!
I-a găsit. I-a găsit pe Holly și pe copii.
Și Unșpe?
O vezi pe Unșpe? Pe Kali? Pe Max?
Sunt singuri.
- Haideți! - Repede!
Îl poți opri cu puterile tale?
Pot să încerc. Mergeți mai departe.
Duceți-vă!
Du-te!
Haideți!
Dumnezeule!
Repede! Să mergem!
Repede! Haideți! Aici, în gaura asta!
Joshua, coboară! Ai grijă! Nu te opri! Thomas, acum tu!
Jim, mă auzi?
Fir-ar a dracu' de treabă!
EXPLOZIBIL
Kali…
Ia te uită ce avem aici!
Prietenii tăi te-au lăsat aici? Nu e prea frumos, nu-i așa?
Ia-o de aici!
Sunt aici cu tine.
Iar eu sunt cu tine.
Ascultați-mă. Nimic de aici nu e real. Nimic nu vă poate face rău.
Ochii la mine, da?
- Bine. - Bine.
Să mergem!
Nu vă opriți! Țineți aproape. Ochii la mine, da?
Continuați să mergeți.
- Să-mi trag una! - Ochii la mine, Derek!
Pe aici. Treceți dincolo și așteptați-mă.
Debbie, tu prima.
Thomas, acum tu.
- Haideți! Mai repede! - Hai!
- Haide! Reușim! - Grăbește-te, Glenn!
Du-te!
Zi-mi unde e ciudata cealaltă, sau asta moare aici și acum.
Nu știu despre ce vorbești. Suntem doar noi.
Crezi că mă joc? Unde e?
Ce faci, Murray? Nu e un plan bun.
E o nebunie.
Gata. Fie ce-o fi.
Ultima șansă.
Unde e?
Du-te dracu'!
Bine.
Kali!
Nu!
Kali!
- Adu bandaje, te rog. - Apasă pe rană!
Kali, uită-te la mine!
Rezistă! Sunt aici. O să fie bine.
Nu o să supraviețuiesc.
Nu spune asta. Ba da, o să trăiești!
Nu plânge, Jane.
Povestea mea…
oricum se termina aici.
Nu!
Holly!
Holly?
Cum am fost găsit?
Vă rog.
Vă rog, domnule, nu trageți.
Cine ești?
Henry. Henry Creel. Locuiesc în apropiere.
Cine te-a trimis?
Nimeni. Eram în peșteri. Am auzit țipete.
Ei te-au trimis.
- Ei te-au trimis! - Sunteți confuz. Aveți nevoie…
Ce se întâmplă?
Acum e într-o amintire.
E speriat. E foarte speriat.
Slavă Domnului!
Pentru o clipă, am crezut că sunteți morți.
Ce? Uriașul nu mă îmbrățișează?
Măcar: „Mersi că ai distrus elicopterul. Ai dat dovadă de curaj și…”
Ce s-a întâmplat?
Stai…
Kali. Unde e Kali?
Dumnezeule!
Unșpe…
Îmi pare foarte rău!
Pot să sar.
Pot să sar pe stânci până în Abis.
Ajung chiar lângă Copac. Merg pe scurtătură.
Henry e încă acolo.
- Dacă o să cazi… - Nu cad.
Dacă reușești…
Îl ucid.
Da?
Și pe urmă?
Când eram copil, când m-ai găsit în pădure…
eram speriată.
Foarte speriată.
Nu înțelegeam lumea.
Nu-i înțelegeam pe oameni.
M-ai luat la tine.
M-ai crescut. M-ai protejat.
Ai devenit tatăl meu.
Dar nu mai sunt copil.
Și nu sunt Sara.
Ea n-a avut de ales.
Dar eu am.
Și am nevoie
să ai încredere în mine că fac alegerea corectă.
Am nevoie să crezi în mine.
Caută-mă.
Trebuie să-i reziști.
Te va consuma.
Va consuma totul.
Nu tu ai fost de vină.
N-a fost niciodată vina ta.
Lasă-mă în pace!
De asta nu voia Stăpânul Minții să intri în peșteră.
Ca să nu-ți amintești.
Am zis să mă lași în pace.
Erai doar un copil, ca mine.
Te-a folosit.
Te-a folosit ca să vină aici.
Ești exact ca mine, Henry.
Un receptor.
Dar îi poți rezista. Ajută-ne să-l înfruntăm.
Nu-l lăsa să câștige, Henry! Te rog, nu-l lăsa să câștige!
Nu.
Mi-a arătat adevărul.
Mi-a arătat că lumea asta e distrusă.
Că omenirea e distrusă.
Nu-l asculta, Henry. Te controlează.
Nu m-a controlat niciodată.
Nici eu nu l-am controlat niciodată.
Nu vezi, William?
I-aș fi putut rezista.
Dar am ales
să mă alătur lui.
Dumnezeule!
Are nevoie de mine.
Și eu am nevoie de el.
Noi doi…
suntem…
unu.
Fugiți!
Dustin!
- Haide! - Să mergem!
Fugiți! Aleargă!
Haideți!
La dracu'!
Haideți! Acum!
Fugiți!
- Îl rănește. - Cum?
- Se luptă cu Vecna. - Mintea colectivă.
Așadar…
tu chiar vrei să mori.
- Trebuie să o ajutăm! - Cum?
Mintea face legătura. Dăm în Stăpânul Minții, dăm în Vecna.
În cine să dăm, în Godzilla?
E prea mare. Îi putem face ceva doar dacă ne împrăștiem.
Pe flancuri, îi luăm punctele de viață.
- „Puncte de viață”? Ce-s alea? - Acolo!
Unul dintre noi îl atrage în canion. Restul se poziționează pe stânci.
Îl atacăm de sus.
Am o singură întrebare.
Cine e momeala?
Eu.
Duceți-vă!
Acum!
Haide!
Nu!
Nu! N-avem ce face! Vino, te rog!
Ai grijă!
- Asta e pentru Eddie, jigodie! - Pentru Eddie!
Nu mă mai tem.
Nu…
ne temem…
de tine!
Da!
Să mergem!
Fugi! La dracu'!
Unșpe!
Sunt toți teferi?
Holly!
Holly, mă auzi?
Holly? Răspunde-mi!
Nancy?
Da. Eu sunt. Sunt aici.
Eu sunt. Sunt aici.
Holly?
Ce faci?
Bună!
E în regulă. Scoate tot.
Unde sunt?
Ești în siguranță, amice. Am venit să te ducem acasă.
Da…
Sunt aici, amice. Sunt cu tine. E în regulă.
Te rog! Întoarce-te la mine!
Nu!
Te-ai pus cu familia greșită.
Mamă, îl omori!
Ajutor!
De ce nu te duci acasă?
De data asta, n-am fugit.
Eddie!
Te iubesc, omule.
Adio, Mike!
Unșpe! Unde ești?
Nu el m-a făcut așa.
Tu m-ai făcut.
Will, trezește-te!
Pleacă!
Vreau să se termine!
- Șerifule, mă auzi? - Da. Ce se întâmplă?
Scârba fără nas e oale și ulcele.
Ne-am întors în Lumea Răsturnată. Copiii sunt cu noi.
Ce faceți? Toată lumea e bine?
Da, trupa a încasat la greu, dar suntem bine.
Și Unșpe?
Suntem toți.
Ce zici, dai drumul la muzică? Să terminăm cu Lumea Răsturnată.
Să scăpăm de iadul ăsta!
Recepționat.
Bine! Începe numărătoarea inversă.
Termină, dai pe mine!
Și eu sunt împuțit.
Chiar că pute.
Ce faci? O să intre porcării de-astea.
Ori asta, ori mor aici.
Fiindcă miroși…
Nici nu știu ce miros e ăsta, dar e nasol de tot.
- Ce idioți! - Ce idioți!
A fost bine.
În sfârșit! Casă, dulce casă.
Jimbo, trebuie să te întreb. Cum te simți?
Am nevoie de somn și de o țigară.
- Nu te lăsaseși? - Ba da.
De-asta va fi foarte bună.
Ai grijă!
E toată lumea bine?
Toată lumea, mâinile sus!
Mâinile sus!
- Mișcă! - Lasă-mă!
Coborâți! Mâinile sus!
Mâinile sus!
Bine!
Am înțeles!
- Mișcă! - Nu! Dă-mi drumul!
- E sora mea! - Dă-mi drumul!
- Da! - Bine!
Adună-i acolo!
Acum! Mișcă!
- Dustin! - Ce se întâmplă?
Toată lumea în picioare!
Unșpe? O vezi pe Unșpe?
Sergent! Unde e fata?
Era aici acum o clipă.
Probabil că a fugit.
Doamne!
- Mike! - Dă-mi drumul!
Trebuie…
Ieși de acolo! Trebuie să ieși!
Nimic nu se va sfârși dacă sunt aici.
Nu. Găsim noi o soluție. Ripostăm, așa cum facem mereu.
- Vreau să vorbești cu ceilalți. - Nu!
Să le mulțumești din partea mea că au fost buni cu mine.
Că m-au învățat ce e prietenia.
Nu! Te rog, nu face asta!
Mike, am nevoie să-i ajuți să-mi înțeleagă alegerea.
- Nu o înțeleg nici eu! - Știu.
Dar vei înțelege. Într-o zi, vei înțelege.
Tu mă înțelegi.
Mai bine decât oricine.
Întotdeauna a fost așa.
De când ne-am cunoscut…
tu m-ai văzut așa cum sunt.
Numele meu e Mike. Prescurtare de la Michael.
Tu poți fi Unșpe. Prescurtare de la Unsprezece.
Cine sunt cu adevărat.
Te iubesc!
Te iubesc pentru cine ești.
Te rog, nu mă părăsi, Unșpe.
Te rog, nu face asta.
Voi fi mereu cu tine.
Te iubesc.
Adio, Mike!
Unșpe!
- Unșpe! - Mike!
- N-o atinge! - Mike!
Lasă-mă! Dă-mi drumul!
Unșpe!
Unșpe! Nu!
Unsprezece!
Unșpe!
Nu!
Unșpe!
DEDICAT CETĂȚENILOR ORAȘULUI HAWKINS, INDIANA,
CARE ȘI-AU PIERDUT VIAȚA ÎN MARELE CUTREMUR
- Ai văzut? - Da.
18 LUNI MAI TÂRZIU
Bună, străinilor! A trecut ceva vreme.
Mă întreb…
Vă mai amintiți de mine?
Sunt prea modestă.
Cine ar putea uita această voce caldă, puțin răgușită, à la Debra Winger?
Exact, eu sunt, Robin Buckley, zisă Rockin' Robin.
Jimmy „Mână iute” a fost amabil și m-a lăsat să-i țin locul o vreme,
dar va trebui să mă luați încet, fiindcă mi-am ieșit din mână.
Despre ce să vorbesc?
Subiectele mele preferate sunt depășite, la fel ca freza castron a prietenului meu.
Nu mai sunt soldați în oraș,
nici garduri,
nici camere Big Brother.
Big Mac e acel Smush Double Patty de la Mickey D.
Oamenii sunt fericiți și zâmbitori. Se duc la film.
Cine nu vrea să vadă noua aventură a lui Indy?
Fir-ar…
Asta e!
Scuze, partenerul meu m-a abandonat.
Deși, dacă vorbim de scuze, a lui a fost foarte bună.
Haideți, băieți! Să văd baseball!
Acum…
Concentrare!
Sunt prea superstițioasă ca să spun asta. Bat în lemn.
Dar cred că Hawkins a scăpat de blestemul căruia îi căzuse pradă.
Hai, Thomas! Dă-i drumul!
În același timp…
Hawkinsul nu mai e cum era.
E foarte diferit.
Dar poate că nu orașul e altfel,
ci eu m-am schimbat.
Cu toții ne-am schimbat.
Cel puțin prietenii mei, cu siguranță.
Apropo, ei termină azi liceul.
Exact, promoția '89 a liceului Hawkins urcă azi pe podium.
Sper să-i aplaudați. Eu sigur voi fi acolo.
Dacă cineva merită ovații, ei sunt aceia.
Ca să înceapă petrecerea, avem un nou cântec preferat.
Dacă îți mai rupi vreun os, ești pe cont propriu.
Eu nu mai calc în spitale.
Poate că ar trebui să fiu pe cont propriu. Adică… Ce e cu chestia asta?
Ce? Azi absolvim.
Ceremonia e peste două ore. Te-a luat valul.
Bine, acum sigur te-a luat valul.
Iartă-mă. Arăți supersexy.
Iar tu, supertocilar.
Cred că o să vomit.
Faci poza odată? Te rog?
Mamă, e în regulă.
- Faci doar o zi cu mașina. - Știu.
- O să vin acasă des. - Bine.
Atâta o să te sun, că o să-ți schimbi numărul.
- Bine. - Bine?
Bine.
- Te iubesc. - Și eu.
Mai faci poze?
- Da. - Bine.
Ce frumos ești! Absolventul meu!
ȘEF DE PROMOȚIE
Superman!
Filmăm!
- Am terminat liceul! - Felicitări!
- Bine! - Promoția '89!
Da!
Rahat! O clipă!
- Doamne… Nu! - Lasă-l.
- Lasă cearșaful. - Nu.
- Lumina e prea puternică. - Nu filmezi Nașul.
- Lasă-l să îl ridice. - Încă o dublă, atât!
Stăm aici toată ziua.
- Alo? - Joyce, sunt Karen. Știi ceva de Mike?
Nu l-am văzut.
Nu știu nimic de el de aseară.
E Karen. Nu dă de Mike.
Unșpe!
Ce faci, băiete?
M-am gândit că ești aici.
Mama ta e speriată.
Nu pot spune că o condamn.
Nu știu dacă îți amintești, dar în orașul ăsta au tot dispărut copii.
Nu o să înțeleagă.
N-o să înțeleagă de ce nu pot face asta, de ce nu pot urca pe podium.
Ar fi o minciună.
Ca și cum aș fi împăcat și mi-aș vedea de viață.
Dar nu sunt.
Nu sunt împăcat.
Aveam un plan.
Eu și Unșpe urma să plecăm undeva, departe, unde nu puteam fi găsiți.
Am zis că mergem într-un loc în care sunt trei cascade.
Nu știu dacă m-a crezut.
Ce e asta? Trei cascade? Ce prostie copilărească!
Era pură fantezie. Trebuia să am un plan real.
Dar nu…
- Nu m-am gândit că ea va… - Ascultă-mă.
Nu e vina ta.
Nu s-a întâmplat din vina ta.
Unșpe a făcut o alegere.
Acum e timpul să faci și tu una.
După cum văd eu, ai în față două drumuri.
Pe unul dintre ele,
continui să te învinovățești.
Te gândești iar și iar ce ai fi putut face diferit.
Ții oamenii la distanță și suferi, crezând că asta meriți.
Pe celălalt drum…
găsești o cale să accepți ceea ce s-a întâmplat.
Găsești o cale să-i accepți alegerea.
Nu înseamnă că trebuie să-ți placă sau să o înțelegi.
Dar nu te mai gândești la asta.
Doar o accepți.
Și îți vezi de viață cât de bine poți.
Eu am ales primul drum odată.
Nu recomand nimănui.
Cât despre Unșpe…
cred că știi ce și-ar fi dorit pentru tine.
FELICITĂRI, PROMOȚIA '89
- Nu știu ce să zic. Eu? - Da.
- N-am fost niciodată. - Nici eu. Dar cred că i-ar plăcea.
LICEUL HAWKINS
Bună ziua tuturor!
Bun-venit la ceremonia de absolvire a promoției '89!
Mamă!
Mike!
Îmi pare rău, mamă. Am intrat în panică.
Nu trebuie să-mi explici.
Uită-te la tine!
Te-ai făcut mare!
Sunt foarte mândră.
Te iubesc, mamă!
Te iubesc, scumpule.
Am marea plăcere să vă prezint pe cineva
care a excelat cu adevărat cât timp a fost elev aici.
Doamnelor și domnilor, să-l aplaudăm pe șeful de promoție, Dustin Henderson!
Bine!
Dustin!
Prietenul meu!
Am vrut să am o copilărie normală.
Dar mi-a fost furată.
Ne-a fost furată tuturor.
În anul care a trecut, acesta e adevărul, am fost muci de supărare din cauza asta.
Ce limbaj!
Apoi, m-am gândit la ultimii șase ani și mi-am dat seama
că, deși s-au întâmplat multe lucruri rele,
s-au întâmplat și multe bune.
Îmi place un joc. Se cheamă Dungeons & Dragons.
- Da! - Isuse!
În joc, există două feluri de personaje de tip haotic:
haotic bun și haotic rău.
Personajul haotic rău produce anarhie, distrugere și război.
Personajul haotic bun poate aduce inovație
și schimbare.
Școala aceasta
trebuia să se schimbe.
Eram dezbinați: sportivi, tocilari, ciudați.
Datorită haosului,
toate aceste ziduri au căzut.
Mi-am făcut prieteni noi.
Persoane care altfel nu mi-ar fi fost prieteni.
Și nu doar eu. Am văzut și la alții.
Când cunoști oameni diferiți de tine, înveți mai multe despre propria persoană.
Te schimbi.
Te dezvolți.
Sunt un om mai bun.
Sunt un om mai bun datorită lor,
datorită prietenilor mei.
Și nu mai sunt supărat.
Dar îmi fac griji.
Îmi fac griji,
fiindcă acum, în lipsa haosului,
dl director Higgins și celelalte capete pătrate
vor face tot posibilul să readucă totul în ordine.
Dar eu nu vreau ordine. E o ipocrizie că port chestia asta.
Arătăm ridicol. Ce e asta? Parcă suntem senatori romani.
Eu nu sunt așa. Noi nu suntem așa.
Serios, la naiba cu asta!
Henderson!
La naiba cu școala!
La naiba cu sistemul!
Jos conformismul!
- La naiba cu orice… - Da!
…și oricine vă trage înapoi!
Ăsta e anul nostru!
- Da! - Da!
Da!
HELLFIRE E ÎNCĂ AICI
Liniștiți-vă!
Înapoi la locurile voastre!
Intrați toți la școala de vară!
Și la detenție!
- Dustin! - Dustin!
Dustin!
Ești nebun! Ești nebun de legat!
- Higgins a făcut pe el. - Și ce, mă exmatriculează?
- Ești nebun! - Bună!
Bună, Stacey!
Voiam să-ți spun că a fost foarte tare ce ai făcut.
Mersi! Am vrut să fac ceva în stil Belushi.
Dar într-un film de Hughes.
- Ce zic… Are sens? - Da.
- Înțeleg dacă… - Absolut.
- Da? - Da.
Bine. Tare!
- De ce am zis asta? - Frate…
Auziți, dau o petrecere diseară.
Veniți și voi!
- Stai… - Chiar s-a întâmplat?
Da! Mergem?
E o întrebare retorică?
La naiba cu asta! Am o idee mai bună.
Mult mai bună.
Cred că v-ar plăcea New Yorkul.
- Da. - Cât e chiria acolo?
- Te muți? - Da. Vii cu mine?
Vorbești serios? Haide!
Uită-te la locul ăsta! Apusul, priveliștea…
Vreți să ziceți că nu vă lipsesc?
- Nu. - Nu.
Pădurea, cariera de piatră, magazinul Family Video, cinematograful?
- Nu! - Nu.
Nu m-aș întoarce aici nici pentru un milion de dolari.
Nu-ți trebuie un milion, ascultă-mă. Prețurile sunt încă jos.
E un loc grozav în Forest Hills.
Nu mi-l permit încă, dar sunt aproape.
- Din salariul de antrenor. - Și profesor de educație sexuală.
- Așa e. - Predai educație sexuală?
Erau la pachet.
Dacă aș avea o întrebare despre BTS, la tine aș veni.
Mersi!
Da, îmi place să-i învăț pe copii.
Le explic despre miracolul vieții
și cum să nu-l declanșeze accidental.
De data asta, eu dau notele.
De ce simt că ești foarte indulgent?
Dau numai zece. Hai, nouă, dacă ești chiar tolomac.
- Niciodată mai puțin. - Vino să predai la NYU!
Ca să dau o notă filmului tău
despre capitalism, canibalism sau ce-o fi fost?
Despre anticapitalism, Consumatoarea.
E o metaforă. Cu cât mănâncă mai mult, cu atât e mai înfometată.
- Da. - Bine.
- Încă lucrez… - Evident.
- E titlul provizoriu. - E bine.
- Smith, da. La Smith, m-aș băga. - Serios?
Pentru prelegerile despre Steinem sau pentru numărul mare de femei?
Amândouă?
Dar tu, Nance? Cum sunt fetele de la Emerson?
Nu știu.
Am renunțat.
Nu cred! Poftim?
- Eram sigură! Ești la forțele speciale. - Nu chiar.
M-am angajat la Herald.
Sună pompos, dar e un post de stagiar.
Nu știu… Eram sătulă de școală
și m-am gândit să scot capul și să văd cum e lumea reală.
Nancy Wheeler,
mereu surprinzătoare.
Totuși…
locul ăsta chiar are ceva ce-mi lipsește.
Îmi lipsește asta.
Adică…
noi.
Așa, împreună.
Îmi lipsiți voi.
Îmi plac noii prieteni.
Dar…
Nu e totuna.
Nu cred că va fi vreodată.
Bine, Isuse!
Mă omori, frate!
Să nu lăsăm lucrurile așa!
Am putea…
să ne întâlnim.
O dată pe lună, aici.
Da, sau poate într-un loc neutru.
- Cum ar fi… - Bine.
Ce oraș e la mijloc, între Hawkins, Massachusetts și New York?
Louisville.
- Philly. - Philly!
Am un unchi în Philly. E ciudat, dar are o casă mare.
- Are subsol? - Da.
- Și centrală? - Centrală?
Da…
E perfect! O ascunzătoare.
Prinde bărbații, îi duce acolo și le arde cadavrele.
Consumatoarea!
- Ce credeați? - Că vrei să ne omori.
Nu!
Bine! În regulă!
Ne vedem la unchiul ciudat al lui Robin, unde o să bem, o să depănăm amintiri
și o să facem filmul anticapitalist cu canibali al lui Jonathan.
Începem de luna viitoare.
Mă bag.
Și eu.
Fie ca nimic să nu ne despartă!
Nici măcar partenerii sufocanți.
Sau școala.
Ipotecile.
Sau copiii.
- Noroc! - Noroc!
Da, Steve. Copii?
Nu știu ce să zic. Kristen ar putea fi aleasa.
- N-ai zis la fel despre Dawn? - Nu.
- Despre Margaret. - Și Julie.
Despre Julie n-am zis. Făcea o dramă din orice.
Dramă? E o actriță bună?
- Nu cred că ai vrea… - Caut actori.
- Nu e cazul. - Zi-i să vină și ea.
Sigur ai zis că e iubirea vieții tale.
- Îmi aduc aminte. - Era frumoasă.
Dle șerif, dnă Byers! Întotdeauna, o plăcere.
V-ați hotărât?
Da. O să luăm o sticlă de Cabernet suav…
- Sauvignon. - Da. Cabernet sauvignon.
Și vom începe cu niște caviar.
Apoi, două porții de mușchi file preparat cum vrea bucătarul.
Sigur, domnule.
- Hop! - Ce e?
E o zi mare. O zi unică în viață.
Ai crescut doi băieți frumoși, doi bărbați incredibili.
Au înfruntat mai multe decât pubertatea.
Fii bucuroasă!
Fii mândră!
Da, dar vezi tu…
- Va fi liniște în cabană. - Suntem doar noi și greierii.
Da, greierii. Nu-mi mai place sunetul greierilor.
Mulțumim.
Aș vrea…
Aș vrea să fie un alt sunet.
Poate țipete de pescăruși
sau valuri care se sparg ușor pe plajă.
Da, sună bine.
Ar putea fi real.
Adică nu ne mai leagă nimic de locul ăsta.
Dar tu pari să crezi că avem în cont mai mult decât avem.
Poate că da.
M-a sunat prietenul meu de la New York. La Montauk, se caută un nou șerif.
Orașul se dezvoltă. Aș câștiga cu 20% mai mult.
Știu că nu e destul pentru o vilă, dar e o creștere semnificativă.
Ai fi mai aproape de copii. Un drum scurt până în oraș.
Noi doi.
Să o luăm de la capăt.
Un nou început.
Împreună.
- Glumești? - Nu trebuie să ne hotărâm în seara asta.
Nu trebuie să decidem nimic, dar…
Nu e adevărat.
Poftim?
E ceva ce aș vrea să decid în seara asta.
Cine e…
Joyce Byers…
vrei să-ți petreci restul vieții
cu un bătrân obosit, morocănos și încăpățânat
care te iubește foarte mult?
Da. Vreau.
Liniștea se lasă peste așezare.
Sătenii privesc speriați de pe acoperișuri,
întrebându-se cum se va termina totul.
Sunetul unor cizme răsună în piață.
Strahd von Zarovich înaintează spre Dustin Bardul.
- Nu! - Vampirul atacă.
- Nu! - Îi sare direct la gât.
Toți tresar când se prăbușește.
Lăuta lui lovește caldarâmul, scoțând o ultimă notă plină de tristețe.
Scârba naibii!
Un erou solitar, Will cel Înțelept, e ultima și singura șansă a Baroviei.
Roiul de Meteoriți! Sparge-l pe ticălos!
- Nu pot. - De ce?
Piatra de suprimare anulează magia.
Lovește-l cu toiagul!
Ca să-i ia șase puncte? Are sănătatea 30.
Atunci, ce facem?
- Asta e. - Nu facem nimic.
Cum adică „nimic”?
- Șah-mat. - Am pierdut.
După toate astea, Strahd von Rahat câștigă?
- Jocul ăsta e o porcărie! - De acord.
Ce pierdere de timp!
Strahd e încântat de furia ta.
Te vei alătura prietenilor tăi, magule.
Dă cu zarul. Nu vreau să mai aud.
Bine.
Vrăjitoarea cea bună de la Abația Sf. Markovia!
A zis să o invocăm.
Când nu avem scăpare.
Incantația! Care e incantația?
- Care e incantația? - Will!
„Mare și bună vrăjitoare, ridică-te dintre umbre și mistere adânci.
Vino, ajută-ne, legământul ține-ți.”
Nimic.
- Haide, frate! - De ce?
De ce mai avem incantația?
O clipă! Stați!
O lumină mov se arată prin ceață. Devine tot mai strălucitoare.
E un portal.
Prin acest portal pășește…
Vrăjitoarea de la Sf. Markovia!
Da!
I-am spus!
Vrăjitoarea își întinde mâinile. O rază de lumină puternică țâșnește.
Strahd scoate un țipăt ascuțit…
Trupul i se chircește, arde și se transformă în scrum.
Ce mai zici acum?
Întunericul ce învăluia Barovia se risipește.
Sătenii vă primesc cu urale.
Pentru curaj și vitejie, vi se oferă medalii
și fiecare primește câte 1.000 de bucăți de aur.
Bogați și slăviți, trăiți restul vieții în bunăstare și fericire.
Sfârșit.
- Bună campanie! - Foarte bună.
Bună campanie!
Stați! Asta e tot?
Bunăstare și fericire? Ceva mai banal nu ai găsit?
Parcă erai un povestitor de mare clasă.
E adevărat, trăiți în bunăstare și fericire.
Fericirea poate fi găsită în multe locuri.
Cavalerul și Domnița cea Iute
se retrag din luptă și se stabilesc într-un sătuc.
Cu fiecare zi,
dragostea lor e tot mai puternică.
Bardul, tânjind după cunoaștere,
se alătură Ghildei Vrăjitorilor din Enclave
și își petrece zilele în imensa lor bibliotecă.
Deși foarte devotat studiilor sale…
Salutare!
…își face timp pentru o aventură ocazională.
Will cel Înțelept călătorește departe, în orașul aglomerat Vallaki.
La început, i se pare copleșitor.
E un loc diferit de satul în care și-a petrecut tinerețea.
Dar în scurt timp, își găsește locul.
Salut!
Aici, se simte fericit
și acceptat.
Și povestitorul?
El ce face?
Povestitorul continuă să spună povești.
Povești inspirate de prietenii lui.
Speră că, într-o zi,
poveștile aventurilor lor mărețe se vor răspândi în toată lumea,
ca toți să afle despre curajul lor.
Dar există o poveste pe care nu o poate spune.
Povestea vrăjitoarei.
Nu poate spune povestea adevărată.
Povestea adevărată?
Cu vraja Raza de Soare…
Lăsați-mă!
Adio, Mike!
…și-a consumat toată energia și a dispărut.
Unșpe!
Dar s-a întrebat cineva cum a făcut vraja?
Piatra de suprimare!
Nu putea să folosească magia.
În acea agitație, nu s-a observat.
Dar vrăjitoarea e foarte isteață.
E egalată doar de sora ei,
care, ascultând rugile paladinului,
s-a răzgândit.
Nu plânge, Jane.
Povestea mea…
oricum se termina aici.
Dar nu și a ta.
Împreună, surorile au pus la cale un plan
pentru a o apăra de Ordinul Mâinii Negre, care voia să-i fure puterile.
Ca să-i păcălească, a trebuit să-i facă pe toți,
inclusiv pe prietenii ei, să o creadă moartă.
Sora ei a făcut o vrajă de departe.
Departe de puterea pietrei de suprimare.
Unșpe! O vezi pe Unșpe?
O vrajă de invizibilitate.
După ce vrăjitoarea a scăpat, sora ei a mai făcut o vrajă.
Vrăjitoarea care a murit nu era reală.
Era o iluzie.
- Unde s-a dus? - Nu știe nimeni.
Nimeni nu va ști.
Eu vreau să-mi imaginez că e într-un ținut frumos, departe.
Că și-a găsit un orășel unde e acasă.
Ferită de amenințarea Mâinii Negre.
Și că aici,
în sfârșit,
își găsește liniștea.
Își găsește fericirea.
Asta e doar o teorie, nu?
Cum știm că e adevărat?
Nu știm.
Nu putem ști sigur.
Dar eu aleg să cred că e adevărat.
Cred.
Și eu cred.
Copii! Ce faceți? Se răcește lasagna!
Da, tocmai am terminat. Venim imediat.
- Holly, cum se joacă? - Încet!
Lasă-mă! Ai zis că terminați acum o oră!
Ce castel avem!
Caut în manual o campanie pentru începători.
- De ce ești tu Stăpâna Temniței? - A fost ideea mea!
- Parcă nu era de tocilari! Asta ce e? - Lasă-l jos!
- Te-ai bășit? - Nu.
- Miroase urât. O să vomit. - E pizza veche.
- Pizza veche nu miroase a fund! - Dă vina pe fete!
Fetele nu fac pârț!
Ascultați-o pe Holly!
- Ți-i dau când asculți! - Nu văd!
Bine, fii tu jumătate-om!
Vrei să merg așa și să cad grămadă?
Nu mergi, stai jos și te concentrezi la joc!
Dă-mi ochelarii!
Ce e asta?
- Lasă-mă să fiu eu Stăpânul Temniței! - Nu! Lasă aia jos!
Așadar, poți să fii pitic, elf, gnom…
CASA LUI WILL CEL ÎNȚELEPT CASTELUL BYERS
PĂRĂSIȚI HAWKINS
STRANGER THINGS MANUALUL JUCĂTORULUI
JOC DE ROLURI FANTASY
Subtitrarea: Dan Ilioiu