Vážně jsem na nic nesahal.
Takže ta brána se jako zázrakem otevřela sama?
Asi tam něco selhalo.
Chceš mi tvrdit,
že něco selhalo, zrovna když přijel ten náklaďák?
To ti mám jako zbaštit?
Vážně nevím, co se stalo.
Možná opravdu něco selhalo.
Ale ne naší vinou.
RÁDIOVÁ SOUPRAVA
Zvedejte zadky, pokusní králíčci.
Za chvilku nám spadne na hlavu celá dimenze.
Hej.
Je všechno v pohodě?
Já vím, že je ten plán šílený a že musíme ohlídat miliardu věcí
a miliarda věcí se může pokazit.
Ale zvládneme to. Vím to.
Poslední bitva. A celá tahle noční můra skončí.
Jednou provždy.
To se podívejme.
Vlčí smečka volá MAC-Z. Slyšíte…
- Co to děláš? - Varuju doktorku.
Ta mrcha si myslí, že je bohyně.
Jen by nás zdržovala.
Kdepak.
My si tu potvoru chytíme sami.
KAPITOLA OSMÁ NOHAMA NA ZEMI
- Myslíš, že jsou v pořádku? - Jsou rychlejší než Humvee.
Nejmíň o osm kiláků v hodině.
A měli šest minut a 20 sekund náskok, což je skoro další kilák k dobru.
Takže zatím jsou v pořádku,
ale ten hlavní náser ještě nezačal.
Eriko, mluv slušně, prosím.
Nejsme na hodině fyziky. Tady si člověk musí občas ulevit.
- Tak jakej je to pocit? - Co?
Pomáhat zachraňovat svět a tak.
Docela hustý.
Docela hodně hustý.
Pohyb!
Jdeme dovnitř! Rychle!
Haló, Robin?
Můžeš mi potvrdit, že jste to byli vy, a ne ti vzteklí psi?
To jsme my. Nevyšiluj. Šetři si to na pozdějc.
Jasný, rozumím. Zkusím se ovládat.
Žádnou zlou planetu tam nevidím.
To je dobře.
Potřebujeme čas.
Měli bysme se rozdělit.
Použijeme oba žebříky.
Nespěchejte. Lezte vlastním tempem.
Po cestě jsou plošiny, kde si můžete odpočinout.
Tak jo.
Jdeme na to.
Jsi v pohodě?
Neboj se.
Jsou to přátelé.
Přišli se jen podívat.
Nevšímej si jich.
Dobře, tatínku.
Budiž světlo.
Dobrá práce, orle bělohlavý.
Teď jdi na střechu.
A opatrně s tou trhavinou.
Nechci zničit Obrácený svět i s námi.
Říkal jsem si, že budu trochu lempl.
Ale máš pravdu, Jime. Radši dám pozor.
Tak.
Hlavně nezapomeň.
Dvě pomalá zaklepání znamenají…
- Že se Propast dala do pohybu. - Správně.
Zaujmete pozice a budete vyčkávat. Zatím nebudete útočit.
Jakmile mi potvrdí, že se planeta přiblížila k věži,
zaklepu třikrát rychle po sobě.
Pak zaútočíme. Zabijeme Henryho.
A budeme se modlit, aby měl Dustin pravdu a planeta se přestala pohybovat.
Může se snad něco podělat?
Kdyby se to náhodou podělalo,
tak mi musíš slíbit, že mě tam necháš.
Dokud nebude opravdu mrtvý.
Dobře.
Ty mi ale taky něco slib.
Jestli to nějakým zázrakem vyjde, vypadneme odsud.
Doktorku Kayovou a její plány budeme řešit jindy.
Souhlas?
Pojďme to ukončit.
- Dáš si? - Jo.
Hele…
To, cos řekl předtím na Tranďáku…
Mrzí mě to.
Teda ne to, cos řekl. To jsem řekl blbě.
Ne ten coming out. Ježiši.
V klidu.
Není to v klidu.
Mrzí mě, že jsem na tebe kašlal.
Asi jsem byl až moc zahleděný do sebe a nevšiml jsem si toho.
Připadám si jako idiot a…
Omlouvám se.
Nemusíš se omlouvat. A nejsi idiot.
Fakt ne. Víš, já…
Sám jsem se v sobě dlouho nevyznal.
A myslím si, že to přesně takhle mělo být.
Musel jsem si najít vlastní cestu.
Pro mě je hlavní, že jsem tě neztratil.
A že můžeme být dál kámoši.
Kámoši? Tak to vůbec.
Nejlepší kámoši.
Tak pokračujme.
Planeta nepočká.
Co tam tak dlouho dělají?
Nevím. Asi to trvá, když má ta věž 150 metrů.
Ozvali by se, kdyby se něco dělo.
Jasně, pokud by nebyli mrtví.
Musím ten stres něčím zajíst. Skočím si pro…
Nechceš nic?
Ne.
Dobře.
Nebo mi vezmi…
Vickie?
Vickie!
Do háje.
Nejlíp se člověk uklidní, když si dá misku…
Magický, viď?
Ahoj.
Díky.
Docela úchvatnej pohled.
Až je člověku líto to ničit.
Panenkomarja.
Jime, slyšíš mě?
Jo, slyším.
Mám dobrou a špatnou zprávu.
Ta dobrá je, že jsme se nemýlili.
Sestupuje k nám obří planeta.
Ta špatná je, že jsme se nemýlili.
Sestupuje k nám obří planeta.
- Kolik máme času? - Málo.
Snad je naše bojovnice blízko.
Pospěš si, El.
Takže tohle je Vecna? Teď je v Propasti?
Nemusíš šeptat. Ale jo, je to on.
Tak proč ho prostě rovnou nezabijeme?
Vypadá docela bezbranně.
- Tady ho nedostaneme. - Musíme do jeho mysli.
- My v ní nejsme? - Ne.
- Jsme v mý mysli. - Co?
Sleduj.
Dobrý?
Jo, skvělý.
Tohle mi fakt chybělo.
Hop.
Propast sestupuje.
- Jak daleko je Henryho dům? - Daleko.
- Jak daleko? - Nevím.
Tvrdila jsi, že to tu znáš.
Jo, jenže těch vzpomínek je tady strašně moc.
Je to taková země Oz. Jen bez žlutý dlážděný cesty.
Všechno je propojený dlouhýma a krátkýma cestama.
- My potřebujeme krátkou. - Nekecej!
Můžete mlčet a nechat mě přemýšlet?
- Joyce, to je ta tvoje hra? - Doufám, že přijdeš, Harringtone.
V pátek večer? Pochybuju.
Pojďte, něco mě napadlo.
- To je Joyce? - Jo.
A za těmi dveřmi kouří Hop trávu.
A tady se muchluje pan Wheeler s paní Wheelerovou.
Ale na to teď není čas. Musíme stihnout tu hru.
Tři, dva, jedna, jděte!
Zkontrolujeme to vzadu.
Západní strana čistá.
Jižní strana!
Jsme na místě, ale zatím nemáme žádný…
Počkejte, podívejte. Je to nějaký posunutý.
Jak posunutý?
Podívejte, špička věže nemíří do trhliny.
Do prdele.
- Jestli ji netrefí… - Věž spadne.
Tak to je výborný. Fakt výborný.
Šerife, El musí tu planetu hned zastavit!
- Rychle, prosím! - Jak rychle?
Do 30 vteřin?
Co vlastně děláme?
- Čekáme. - Na co?
Tři. Musíme zaútočit.
Šerife, ozvi se! Jak to tam vypadá?
Nevím. Nemáme kontakt. Dal jsem jí signál.
Ale nic se neděje.
Ta planeta nás za chvilku rozdrtí.
Zkus to znova!
- Musíme jít. - Tohle je jediná cesta. Věř mi.
Do hajzlu!
Bacha!
Teď!
Steve!
Drž se! Vytáhnu tě!
Přežili jsme to!
Už jsem myslel, že je po tobě!
Propast se zastavila!
El ho dostala! Opakuju, El toho parchanta dostala!
Jo! Hezky! Je to doma!
Ty ses vrátila.
Vrátila ses pro mě.
Slibuju ti, že tě už nenechám samotnou.
Dokud se odsud všichni nedostaneme.
- To je ona. Ta příšera! Rychle pryč! - Ne, já nejsem příšera.
A můžu to dokázat.
Vzduch čistý!
Podrž mi to.
- Počkej. - Pomalu.
Můžu?
Jo.
Opatrně. Držím tě.
Tak tohle bude fuška.
Ty kráso.
Takže jsme teď vesmírní cestovatelé?
Interdimenzionální cestovatelé.
Armstrong se může jít bodnout.
Je konec.
Kde jsou?
S Max.
V bezpečí.
Kde jsou?
Už jsem ti to řekla. S Max.
Daleko odsud.
Nemůžeš tomu uvěřit, viď?
Že prohlídli tvoje lži.
Jak to, že nás nevidí?
Protože není jedinej, kdo má zázračný schopnosti.
Proto si bereš děti.
Protože si myslíš, že nejsou dost odolné.
Jenže ony jsou chytřejší, než si myslíš.
A ty?
Ty jsi taky chytrá?
Nechala ses chytit.
Tady
najdu všechny odpovědi, které potřebuju.
Ty vole.
Je to on. On je ta temnota.
Všechno, co vám Holly řekla, je pravda. Chce zničit náš svět.
Ale bez vás se mu to nepodaří.
Musíme odsud pryč. Hned.
Vidím, že jsi silnější.
Jenže já taky.
Holly!
Mohla bych jít s ní.
Můžeme našeho bratra zničit spolu.
Utíkejte!
Teď!
Ahoj, bratře.
Nevím, jak vy,
ale já čekal víc…
- Šlahounů? - A příšer?
Kolektivní mysl je i tady, takže jestli Henry umřel,
- tak jsou všichni mrtví. - „Jestli“?
Nevíme, co se v něm děje.
El prolomila kouzlo a zastavila Propast, ale možná s ním pořád bojuje.
Klid. Trénovala na to.
A není tam sama. Má Kali a Max.
Henry je určitě mrtvej. A jestli není, tak brzo bude.
Jo.
Dík, že nepodkopáváš morálku.
Čau, kámo.
Čau.
Skoro jsem se loučil se životem.
Máš to u mě.
Jo.
Kvůli tomu, že tě nemám rád, tě ještě nenechám umřít.
Navíc mám pocit, že tě budeme potřebovat.
Já ti to nezazlívám.
Že mě nemáš rád.
Někdy se chovám jako kretén.
To jo.
Ale já vlastně taky.
Víš, Steve,
když jsem byl v Kalifornii,
trávil jsi hodně času s Nancy.
Myslel jsem si, že proto to mezi náma začalo skřípat.
Ve skutečnosti s tebou ale naše problémy neměly vůbec nic společnýho.
Chvilku mi trvalo, než mi to došlo.
A…
nechal jsem ji jít.
Kdybysme nemuseli pořád bojovat, tak by ti to možná došlo i dřív, protože…
Už nějakou dobu vím, že nám s Nancy není souzený být spolu.
Ona je nezávislá a má velký ambice.
- Zatímco já chci… - Šest malejch svišťů?
Ona ti to řekla?
Neměl jsem říct spíš čtyři?
Možná jsi neměl říkat „sviště“.
Asi ne.
Víš, já jsem nakonec moc rád,
že jsme aspoň zůstali kámoši.
Ona je prostě…
- Vzácná. - Jo.
Aspoň v něčem se shodneme.
To jo.
- Stejně tě ale nemám rád. - Já ani nechci, abys měl.
Hej, hrdličky! Pojďte se na něco podívat!
Ježišikriste.
To je ono.
Tohle jsem viděl v tý vizi.
Uvnitř jsou ty děti.
Tak na co čekáme?
Dereku, pojď. Nezastavuj se.
- Už nemůžu. - Dereku, co blázníš? Pojď!
Nechte mě tady! Jděte beze mě, pitomci!
- Nebuď idiot! - Já nejsem idiot!
To teda seš! Nemůžeš…
- Jsou všichni v pořádku? - Jo.
- Našly jste ho? Doufám, že jo. - Zmizel.
Je ve skutečným světě.
Může se vrátit. Vrátí se.
- Jak daleko je ta jeskyně? - Kousek. Pojďte.
Dereku, jdeme. Pojď!
Utíkejte!
Dustine, Lucasi.
Co se tam děje? Ozvěte se.
HERBICID. 1966.
Tys věděl, že se to stane.
A víš taky, co se stane s ní.
Copak to nechápeš, Jane?
Je to kruh. Děsivý, začarovaný kruh.
My to ale můžeme zastavit. Dnes večer.
Jak?
Až zabijeme našeho bratra a zachráníme ty děti,
neodejdeme s ostatníma.
Zůstaneme na mostě.
A až zmizí Obrácený svět…
zmizíme i my.
Je to jediný způsob, Jane.
Jediný.
Ona to udělá, Jime.
Ukončí svůj život.
Vylez!
Vylez, ty prolhaný parchante!
Já mám hodně podob, ale lhář rozhodně nejsem.
Vidím jí do hlavy.
A tobě taky.
Jsi plný vzteku.
Nechal jsi umřít jednu dceru a brzo umře i ta druhá.
Vylez!
Jsi to, čeho se bojíš.
Ty jsi prokletí.
Ne!
Proč nám dává signál?
- To není signál. - Tak co to je?
Proboha.
Holly!
Běžte do jeskyně!
Mám tě. Vydrž.
Vydrž!
Vydrž.
Cos to udělal?
Ahoj.
Doktorko.
Děti tu nechaly domácí úkol.
OPERACE FAZOLOVÝ STONEK PŘÍPRAVA MISE
- Max! - Co se stalo?
Vypařila se jako duch!
Byla to temnota? Unesla je temnota?
Poslouchejte mě!
Držíme se plánu. Jdeme do jeskyně.
Tam na nás temnota nemůže.
Pojďte za mnou, buďte zticha a držte se pohromadě.
- Jdeme! - Honem!
Poběžte! Rychle!
Ty děti tam zůstaly samy. Musíš nás dostat zpátky.
Nemůžu. Bez floatačního tanku to nepůjde. Zablokoval nás.
Musíme za ostatníma do Propasti. Zabijeme ho tam.
Na to není čas. Před srážkou to rozhodně nestihneme.
Když bude Holly s dětma v jeskyni, tak jo.
Jestli má Dustin pravdu, Henry bez dětí nic nezmůže.
To je hodně nejistý.
A co chceš dělat?
Teď to nesmíme vzdát.
Přesně to ale děláš. Vzdáváš to.
Všechno vím.
Henry mi prozradil tvůj plán.
Lhal ti.
Obelstil tě.
Využil tě a tys mu na to skočil.
Tak mi to pověz do očí.
Dělej.
Řekni, že se dnes večer nechceš zabít.
Na tohle nemáme čas. Musíme jít.
Neodpálím to.
- Neodpálím. - Cože?
Neodpálím tu trhavinu,
dokud nebudu vědět, že jsi s ostatníma v bezpečí v Hawkinsu.
Když Henryho zabijeme, ale nezničíme Obrácený svět, k ničemu to nebude.
Právě proto ho zničím, až budu vědět, že jsi v bezpečí.
Proč to děláš?
Henry ho ovládnul a on přišel o rozum.
- Kali, zadrž. - Ne. Tady jde o víc než o něj.
- O víc než o nás. - Jen do toho. Zastřel mě.
Když zůstanu naživu, přežije i Henry.
Musím ten kruh přetnout.
Přetneš ho. Ale ne takhle.
Ne dalším násilím a utrpením.
Toho už totiž bylo víc než dost.
Od chvíle, kdy ses narodila.
Vzali ti matku.
Vzali ti dětství.
Týrali tě, manipulovali, zneužívali.
Byli to zlí lidé.
Život k tobě byl krutý a nespravedlivý.
Ale ty ses nevzdávala.
Musíš bojovat dál.
Ještě jednou musíš zabojovat.
Aby tam venku bylo zase dobře.
A aby
bylo dobře i jinde než v Hawkinsu.
Abys mohla mít taky jednou dceru
a mohla jí dávat, cos sama nikdy neměla.
Aby ses mohla zlobit, až si přivede kluka a nenechá škvíru ve dveřích.
Já vím.
Vím, že si myslíš, že se to nikdy nestane.
Ale já ti slibuju,
že to nějak vymyslíme.
Ty to nějak vymyslíš.
Protože musíš.
Protože si to zasloužíš.
Jime.
Jime, jsi tam?
Nechci ti přidělávat starosti, ale máme společnost.
Dělejte! Už jsme skoro tam! Poběžte!
Jde se tam touhle dírou! Rychle! Jeden po druhým!
Dělejte!
Debbie, stůj.
Nevidělas Dereka?
- Dereku! - Holly!
Pojď! Už je to jen kousek!
Dělej!
Poběž, Dereku! Rychle!
Zalez dovnitř! Už jde! Rychle!
Dělej!
Holly!
Běž!
- Vykuř mi buřt! - Rychle!
Holly!
- Jsi v pořádku? - Jsme v pořádku.
Byl to on? Henry?
Jo, ale nemůže na nás.
Tady ne.
Tady jsme v bezpečí.
- Dobře. - Jsme v bezpečí.
- Proč na mě furt zíráš? - Nezírám.
Už jsme dost blízko. A nevíme, co nás tam čeká.
Tak by ses možná mohla podělit o zbraně.
Máš vlastní zbraně.
Ty tři Molotovy? Neblázni.
Jestli mě nechceš mít na svědomí, musíš mi půjčit pořádnou zbraň.
Ty vole.
Díky.
To jsou světlice.
Co?
Světlice. Dala ti signální pistoli.
Cože?
Signální pistoli?
Nancy, to nemyslíš vážně! Proč mi to děláš?
To má být vtipný?
K čemu mi sakra budou světlice?
Hej! Wille!
- Wille! - Wille!
Co je? Co se děje?
Je tady Henry.
On žije.
Musíš odolat.
Jak víš, že tu jsem?
Kdo tě sem poslal?
Poslali tě.
Musíš odolat.
Wille.
Co to bylo?
Holly?
Počkejte tady.
Co se děje? Co vidíš?
Henryho. Dostal se do jeskyně.
Je uvnitř! Rychle! Utíkejte!
Dělejte! Běžte!
Rychle! Utečte pryč!
Našel je.
Našel Holly a děti.
A co El?
Je tam i El? Nebo Kali nebo Max?
Jsou tam samy. Úplně samy.
- Běžte! - Rychle! Utíkejte!
Dokážeš ho zastavit? Svýma schopnostma?
Zkusím to. Vy zatím běžte dál.
Běžte!
Pohyb!
Tudy ne!
Proboha.
Rychle!
Honem! Tady bude díra!
Joshuo, vlez dovnitř! Opatrně.
Honem! Thomasi, lez jako druhý!
Jime, slyšíš mě?
Krucinál!
TRHAVINA C-4
Kali.
Ale, ale. Copak to tu máme?
Kamarádi tě tady zapomněli?
To od nich nebylo moc hezký.
Odveďte ji.
Hej. Jsem u tebe.
Mám tě.
A já mám tebe.
Poslouchejte. Nic z toho, co tu uvidíte, neexistuje.
Neublíží vám to.
Sledujte jenom mě, jasný?
- Jo. - Jo.
Jdeme.
Držte se u sebe.
Dívejte se na mě. Jenom na mě.
Jdeme.
Do psí prdele!
Dívej se na mě, Dereku!
Tudy prolezete na druhou stranu a tam na mě počkáte.
Debbie, lez první.
Teď ty, Thomasi.
- Pospěšte si! - Rychle!
- Dělejte. Lezte. - Pospěš si, Glenne.
Dělejte.
Řekni mi, kde je ta druhá, nebo ji okamžitě zabiju.
Nevím, o čem mluvíš. Jsme tu jenom my.
Chceš si se mnou hrát? Kde je?
Co to děláš, Murray? Tohle není dobrej plán.
Ty ses zbláznil.
To bude totální průser.
Naposled se tě ptám.
Kde je?
Jdi k čertu.
Jak myslíš.
Kali!
Ne!
Kali!
- Sežeň obvazy. - Pevně to drž.
Kali, podívej se na mě.
Vydrž, prosím. Jsem tady. Bude to dobrý.
Já to nezvládnu.
Ne, to neříkej! Zvládneš to, jasný?
Neplač, Jane.
Můj příběh měl vždycky skončit tady.
Ne.
To ne.
Holly.
Holly?
Jak víš, že tu jsem?
Prosím.
Prosím, pane, nestřílejte.
Co jsi zač?
Henry. Henry Creel. Bydlím poblíž.
Kdo tě sem poslal?
Nikdo. Byl jsem v jeskyních. Zaslechl jsem křik.
Poslali tě!
Jste zmatený. Potřebujete do…
Co se děje?
Je v nějaký vzpomínce.
A má strach. Obrovský strach.
Díkybohu.
Už jsem si začínal myslet, že jste oba mrtví.
Co je?
Ty se neobejmeš s hrdinou?
Co takhle: „Dík, žes tu helinu sundal, Murray. To bylo moc statečný a…“
A…
Co se stalo?
Moment, kde je Kali?
Panebože.
El…
To mě moc mrzí.
Můžu tam doskákat.
Dostanu se do Propasti po balvanech.
Přímo k tomu stromu. Je to zkratka.
Henry tam pořád je.
- Jestli spadneš… - Nespadnu.
A když to zvládneš?
Tak ho zabiju.
Jo?
A co pak?
Když jsi mě jako malou našel v tom lese…
bála jsem se.
Moc jsem se bála.
Vůbec jsem světu nerozuměla.
Nerozuměla jsem
lidem.
Vzal sis mě k sobě.
Vychoval mě.
Chránil mě.
Stal ses mým tátou.
Jenže teď už nejsem malá.
A nejsem Sara.
Ona neměla na vybranou.
Ale já mám.
A potřebuju, abys mi věřil, že se rozhodnu správně.
Musíš mi důvěřovat.
Najdi mě.
Musíš tomu odolat.
Jinak tě to pohltí.
Pohltí to úplně všechno.
Nemůžeš za to.
Za nic nemůžeš.
Nech mě na pokoji.
Proto tě Mozkožrout držel dál od jeskyně. Nechtěl, aby sis na to vzpomněl.
Nech mě být.
Byl jsi malý dítě. Dítě jako já.
Využil tě.
Využil tě, aby se sem dostal.
Jsi jako já, Henry.
Jsi jen skořápka.
Ale můžeš mu odolat. Pomoz nám ho porazit.
Nenech ho vyhrát, Henry. Prosím, nenech ho vyhrát.
Ne.
Ukázal mi pravdu.
Ukázal mi, že je náš svět prohnilý.
Lidé jsou prohnilí.
Neposlouchej ho, Henry. Ovládá tě.
Nikdy mě neovládal.
A já nikdy neovládal jeho.
Copak to nechápeš, Williame?
Mohl jsem mu odolat.
Ale rozhodl jsem se
s ním splynout.
Panebože.
Potřebuje mě.
A já potřebuju jeho.
Jsme…
jedna…
bytost.
Utíkejte!
Rychle pryč!
Dustine!
- Rychle! - Utíkejte!
Honem.
Do prdele!
Rychle pryč!
Zdrhejte!
Ubližuje mu.
- Jak? - Útočí na Vecnu.
Kolektivní mysl.
Takže ty chceš opravdu umřít.
- Musíme jí pomoct. - Ale jak?
Funguje to obousměrně. Přes Mozkožrouta ublížíme Vecnovi.
Chceš jít proti týhle Godzille?
Takový monstrum budeme muset obklíčit a útočit, dokud ho nezbavíme všech životů.
Všech životů? O čem to mluvíš?
Támhle.
Jeden z nás ho přiláká ke kaňonu. Ostatní zaujmou pozice nahoře.
Přepadneme ho shora.
Mám jednu otázku.
Kdo z nás bude návnada?
Já.
Běžte.
Běžte!
Pojď.
Ne!
Pojď!
Teď jí nepomůžeme! Pojď. Prosím.
Pozor!
- To máš za Eddieho, ty svině! - Za Eddieho!
Už se tě nebojím.
My…
se tě…
nebojíme.
Jo!
Rychle pryč!
Utíkejte! Do prdele!
El!
Jsou všichni v pořádku?
Holly.
Holly, slyšíš mě?
Holly?
Holly, no tak. Hej.
Nancy?
Jo, to jsem já. Jsem tady.
Jsem to já. Jsem tu s tebou.
Holly?
Ahoj.
To je ono. Pusť to všechno ven. Už je to dobrý.
Kde to jsem?
V bezpečí. Už ti nic nehrozí, kámo. Odvezeme tě domů.
Jo?
Držím tě. Neboj, už je to dobrý.
Prosím, prober se!
Ne!
Vybral sis špatnou rodinu.
Mami, vždyť ho zabiješ!
Pomoc!
Proč nejdeš radši domů?
Tentokrát jsem neutekl.
Eddie!
Mám tě rád, kámo.
Sbohem, Mikeu.
El! Kde jsi?
Tohle ze mě neudělal on.
Byla jsi to ty.
Wille, prober se!
Běž pryč!
Chci, aby to skončilo.
Šerife, slyšíš mě?
Jo, slyším. Co se děje?
Ten beznosej parchant to má za sebou.
Jsme zpátky v Obráceným světě a máme děti.
Jsou všichni v pořádku?
Dostali jsme nakládačku, ale jsme v pořádku.
Co El?
Všichni.
Je čas na písničku, starouši.
Znič Obrácenej svět jednou provždy.
Rozpraš to peklo napadrť.
Rozumím.
Tak jo, spouštím odpočítávání.
Přestaň! Budu to mít všude!
Jsem od toho úplně celej.
Příšerně to páchne.
Co blbneš? Nalítá nám to dovnitř.
Furt lepší to svinstvo než tady omdlít.
Ty totiž smrdíš jako…
Nevím jak, ale je to odporný.
- Pitomci. - Pitomci.
Je to dobrý.
Už jsme skoro doma.
Tak povídej, Jimíku. Jak se cítíš?
Potřebuju postel a cigáro.
- Já myslel, žes přestal. - Jo, proto to bude skvěle chutnat.
Bacha!
Všichni v pořádku?
Ruce vzhůru!
Dělejte!
- Pohyb! - Hej! Nech mě!
Všichni ven! S rukama nad hlavou!
- Ruce nad hlavu! - Ježiši.
Už lezu.
V klidu.
- Nechte mě! - To je moje sestra!
Pusťte mě!
- Dělej! - V klidu!
Jdeme! Pohyb!
- Dustine! - Co se to děje?
Všichni nahoru!
Kde je El? Vidíš ji někde?
Seržante! Kde je ta holka?
Ještě před chvilkou tu byla.
Ona utekla.
Proboha.
- Mikeu… - Pusťte mě!
El, musíš odtamtud vypadnout! Musíš ven!
Když zůstanu, tak to nikdy neskončí.
Ne. Něco vymyslíme. Budeme bojovat. Jako vždycky.
Musíš si promluvit s ostatníma.
- Ne. - Chci, abys jim za mě poděkoval.
Za to, že na mě byli hodní.
A naučili mě, co znamená přátelství.
Prosím, nedělej to!
Mikeu, musíš jim vysvětlit, proč jsem se tak rozhodla.
Ale já to nechápu!
Já vím.
Ale přijdeš na to.
Jednou to pochopíš.
Pochopíš mě.
Líp než kdokoliv jiný.
Vždycky jsi mě chápal.
Od prvního dne.
Rozuměl jsi mi.
Já jsem Mike. To je zkráceně Michael.
Můžeme ti říkat El. Jako Eleven.
Viděl jsi do mě.
Miluju tě.
Miluju tě takovou, jaká jsi.
Neopouštěj mě, El.
Nedělej to, prosím.
Nikdy tě neopustím.
Miluju tě.
Sbohem, Mikeu.
El!
- El! - Mikeu!
- Nechte ji! - Mikeu!
Pusťte mě!
El!
El, ne!
Jedenáctko!
El!
Ne!
El!
PAMÁTNÍK
VĚNOVÁNO OBČANŮM HAWKINSU,
KTEŘÍ PŘIŠLI O ŽIVOT PŘI VELKÉM ZEMĚTŘESENÍ.
- Koukneš na to? - Jo.
O 18 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Zdravím vás opět po delší době.
Tak mě napadá, jestli…
Pamatujete si mě vůbec?
No, možná jsem moc skromná.
Kdo by si nepamatoval ten uklidňující hlas s příměsí chrapláku Debry Wingerový?
Je to tak, jsem to já. Robin Buckleyová alias Ranařka Robin.
Rychlorukej Jimmy mi na chvilku půjčil svý studio.
Buďte ke mně prosím shovívaví, protože jsem vyšla ze cviku.
Co vám to tady vlastně povídám?
Mý oblíbený témata už vyšly z módy stejně jako kámošův sestřih na kastrol.
Nejsou tu žádní vojáci,
zmizely ploty,
zmizely i kamery Velkýho bratra,
a jedinej Big Mac, o kterým vím, je ten z mekáče.
Lidi jsou šťastní. Usmívají se a chodí do kina.
Všichni chtějí vidět nová dobrodružství Indiana Jonese.
Sakra.
Tohle je lepší.
Omlouvám se, parťák se na mě vykašlal.
I když musím uznat, že měl docela dobrou omluvu.
Pojďme, kluci! Jde se hrát baseball!
- Posuďte sami. - A žádný erory!
Až se to bojím říct, jak jsem pověrčivá, a musím to zaklepat na dřevo,
ale vypadá to, že Hawkins už není prokletej.
Pojď na to, Thomasi! Opři se do toho!
- Na druhou stranu… - Jedem!
…tohle není Hawkins, jakej si pamatuju.
Je úplně jinej.
Možná to ale nebude městem.
Možná jsem se změnila já.
A ostatní asi taky.
Moji kámoši teda rozhodně.
Mimochodem mají dneska maturitní ceremonii.
Je to tak. Maturitní ročník 1989 bude stát na pódiu.
Doufám, že je přijdete podpořit. Já teda jo.
Protože si rozhodně zaslouží velkej potlesk.
Pojďme tu jejich oslavu odstartovat novou oblíbenou písničkou.
Jestli si něco zlomíš, budeš se kurýrovat sama.
Do nemocnice už mě nikdo nedostane.
To bude možná dobře.
Jak to proboha vypadáš?
Co jako? Máme maturitní ceremonii.
Za dvě hodiny. Nepředbíháš trochu?
Dobře, teď teda rozhodně předbíháš.
Omlouvám se, ale když ty seš tak děsně sexy.
A ty zas děsně trapnej.
Se pobliju.
Zmáčkneš to konečně?
No tak. Prosím.
Mami, nebreč.
- Je to jenom pár set kiláků. - Já vím.
- Budu jezdit, co to půjde. - Dobře.
A volat budu tak často, až tě to bude otravovat.
- Tak jo. - Jo?
- Tak jo. Mám tě moc rád. - Já tebe taky.
Chceš si udělat víc fotek?
- Jo. - Dobře.
Moc ti to sluší, ty můj premiante.
Nádhera.
PREMIANT
Superman!
Natáčím.
- Ať žije náš maturant. - Ať žije.
- Hezký. - Ročník 1989.
Jo.
Sakra. Vydržte.
- Ale ne. - On to spraví.
- Radši na to nesahej. - Počkej.
Potřebuju rozptýlený světlo.
- Nenatáčíš Kmotra. - Já vím, že ne.
Nech to být a prostě nás natoč.
S tímhle umělcem je to na celý den.
- Prosím. - Joyce, tady Karen. Nevidělas Mikea?
Neviděla.
Od včerejška se neukázal.
To je Karen. Hledá Mikea.
El!
Nazdar.
Myslel jsem si, že tu budeš.
Tvoje máma šílí.
A já se jí nedivím.
Nevím, jestli si vzpomínáš, ale jednu dobu se nám tu ztrácely děti.
Nepochopí to.
Nikdy nepochopí, proč to nemůžu udělat. Proč nemůžu vyjít na pódium.
Bylo by to pokrytecký.
Jako bych byl srovnanej s tím, že jdu dál.
Jenže já nejsem.
Nejsem s tím srovnanej.
Měl jsem takovej plán.
Chtěl jsem s El odjet někam hodně daleko,
kde by nás nikdo nenašel.
Řekl jsem jí, že bych jel někam, kde jsou tři vodopády.
Vlastně ani nevím, jestli mě brala vážně.
Kdo by taky jo? Tři vodopády. To je přece strašně hloupý a dětinský.
Byla to taková pohádka. Měl jsem říct něco reálnýho.
Nenapadlo mě…
Nenapadlo mě, že by někdy…
- Že… - Hej.
Není to tvoje vina.
Nemůžeš za to, co se stalo.
Bylo to její rozhodnutí.
A ty se teď musíš taky rozhodnout.
Podle mě máš dvě možnosti.
Buď si to budeš
donekonečna vyčítat,
budeš se neustále hrabat v tom, cos mohl udělat jinak,
budeš od sebe ostatní odhánět a trpět, protože si myslíš, že si to zasloužíš.
Nebo je tu druhá možnost…
a to ta, že se smíříš s tím,
co se stalo,
a to její rozhodnutí akceptuješ.
Nemusí se ti to líbit a nemusíš to ani chápat.
Nesmíš o tom přemýšlet.
Prostě to přijmeš.
A budeš se snažit žít, jak nejlíp to půjde.
Já poprvý zvolil tu první možnost.
Nedoporučuju ji.
A myslím, že víš,
co by si přála ona.
GRATULUJEME MATURITNÍMU ROČNÍKU 1989
- Cože, já? - Jo.
- Nikdy jsem tam nebyl. - Já taky ne. Ale asi by se jí to líbilo.
'89 HAWKINSOVA STŘEDNÍ
Dobré odpoledne.
Vítejte na slavnostní ceremonii maturitního ročníku 1989.
Mami!
Mikeu.
Promiň, mami. Zazmatkoval jsem.
Nemusíš nic vysvětlovat.
Panečku.
Už jsi dospělý.
Jsem na tebe pyšná.
Nesmírně pyšná.
Mám tě rád, mami.
Já tebe taky, chlapče.
A nyní je mým potěšením přivítat někoho,
kdo měl po celou dobu studia mimořádně dobré výsledky.
Dámy a pánové, přivítejte prosím našeho premianta Dustina Hendersona.
Jo!
Dustin!
Můj kámoš!
Přál jsem si prožít normální dětství.
Ale někdo mi ho vzal.
Ukradl nám ho.
Můžu vám říct, že mě to celý tenhle rok pěkně sralo.
Hrubián.
A pak jsem si promítl posledních šest let a došlo mi, že přes všechno to špatný
tam bylo i hodně dobrýho.
Moc rád hraju jednu hru. Jmenuje se Dungeons & Dragons.
- Jo! - Kristepane.
V tý hře existují dva typy chaosu.
Dobrý chaos a zlý chaos.
Ten druhý způsobuje anarchii, destrukci, válku.
Dobrý chaos může přinést něco novýho.
Nějakou změnu.
A tahle škola
rozhodně změnu potřebovala.
Protože jsme byli věčně škatulkovaní na sportovce, nerdy a podivíny.
V tom chaosu
se všechny rozdíly smyly
a já našel nový přátele.
Lidi, se kterýma bych se normálně nebavil.
A nejen já. Stalo se to i ostatním.
Poznávání lidí, kteří jsou jiní než vy, vám dává možnost naučit se něco o sobě.
Změní vás to.
Dozrajete.
Stal se ze mě lepší člověk.
Jsem lepší díky nim.
Díky svým kámošům.
Takže už nejsem nasranej.
Ale mám trochu strach.
Bojím se,
protože teď, když ten chaos skončil,
tak se bude ředitel a jemu podobný konzervy
určitě snažit dát zase všechno do pořádku.
Já ale nechci pořádek.
A v tomhle hábitu si připadám falešně.
Je to naprosto směšný. Vypadáme jako nějací římští senátoři.
Tohle rozhodně nejsem já. A ani k vám se to moc nehodí.
Takže to pojďme dát pryč.
- Hendersone. - Jo!
- Srát na školu. - Hendersone!
- Na systém! - Dost!
Na konformitu!
A na všechno, co nás drží na uzdě a rozeštvává nás,
protože tohle je náš rok!
- Jo! - Jo!
Jo!
KLUB HELLFIRE ŽIJE
Uklidněte se!
Vraťte se na místa!
Všichni budete po škole!
Celé prázdniny!
- Dustine! - Dustine!
Dustine!
Ty jsi šílenec! Naprostý šílenec!
- Říďa pěkně soptí. - Co může udělat? Vyloučit mě?
- Jsi blázen. - Ahoj.
Čau, Stacey.
Jen jsem ti chtěla říct, žes byl vážně hustej.
Díky. Chtěl jsem si zahrát na Belushiho.
Ale spíš v Hughesově filmu.
Ale nevím… Dává to smysl?
- Jo. - Jestli ne, tak…
- Naprosto. - Jo?
Tak jo, super.
- Co jsem to plácal? - Kámo…
Dneska večer pořádám večírek.
Měli byste přijít.
- Cože? - Nepřeslechl jsem se?
Půjdeme?
Že váháš.
Vykašlete se na ně.
Mám lepší nápad.
Mnohem lepší.
Já jen říkám, že by se vám v New Yorku fakt líbilo.
- Jo. - Jaký jsou tam nájmy?
- Budeš se tam stěhovat? - Jo, jdeš se mnou?
Blázníš? Ani náhodou.
Podívej, jak je tu krásně. Ten západ slunka, ten výhled.
Neříkejte mi, že se vám po tom nestýská.
- Ne. - Ne.
Po lese, po lomu, po videopůjčovně, po kině…
- Ne. - Ne.
Já bych se sem nevrátil ani za milion dolarů.
Tolik peněz bys určitě nepotřeboval. Tady je furt hodně levno.
Ve Forest Hills je jedno super místo.
Ještě chvíli a budu na něj mít našetřeno.
A to dělám jenom trenéra.
- Taky učitele sexu. - To je fakt.
Ty je učíš i sex?
Je to moje práce.
S dotazem o pohlavní nemoci bych šla rozhodně za tebou.
Díky?
Hele, mě to fakt baví. Mám práci s dětma moc rád.
A učím je i o zázraku života
a o tom, jak jeho vznik zbytečně neuspěchat.
A dokonce je i známkuju.
Jak tě znám, tak asi nebudeš moc přísnej.
Dávám zásadně jedničky.
Dvojky jen největším tupounům. Níž už ale nejdu.
Nechceš jít učit na NYU?
Jako, že bych ti oznámkoval ten tvůj film o kapitalismu, kanibalismu nebo…
O antikapitalismu. Pojídačka.
Je to metafora. Čím víc jí, tím víc je hladová.
- Aha. - Cože?
- Je to jen pracovní… - Nechápeš?
- Pracovní název. - Dobrý.
Já bych to viděl spíš tady na Smithovu univerzitu.
Vážně?
A lákají tě spíš přednášky o Steinemový, nebo vysoká koncentrace žen?
Možná obojí.
A co ty, Nance?
Co holky na Emersonově?
Já vlastně nevím.
Už tam nechodím.
Cože? Kecáš.
Já to věděla. Jdeš k mariňákům.
Těsně vedle. Já…
Našla jsem si práci v Heraldu.
Což zní mnohem líp, ale jsem tam jen jako stážistka.
Nevím, prostě už mě to ve škole nebavilo
a napadlo mě, že bych to mohla zkusit.
Okusit skutečnej život.
Nancy Wheelerová.
Furt samý překvapení.
Vlastně
je jedna věc, která mi chybí.
Tohle.
My,
když jsme jen tak spolu.
Vy mi chybíte.
Mám ráda svý nový kámoše.
Ale to…
Není to totéž.
A asi už nikdy nebude.
Ježíši.
Ty mi dáváš.
Tak s tím něco udělejme.
Můžeme se třeba začít
scházet.
Jednou za měsíc. Tady.
Jo, nebo někde na neutrální půdě.
- Třeba… - Kde?
Jaký město leží mezi Hawkinsem, Massachusetts a New Yorkem?
Louisville.
- Filadelfie. - Jo.
Tam mám strejdu. Je divnej, ale má velkej dům.
- Má taky sklep? - Jo.
- A kotelnu? - Kotelnu?
Jo.
Ježíš, to je dokonalý. Může tam mít úkryt.
Bude tam držet všechny chlapy a pak jejich těla spálí.
Přece Pojídačka.
- Kdo jiný? - Já se bála, že se nás chceš zbavit.
Ne!
Tak jo, fajn.
Budeme se scházet u Robinina divnýho strejdy,
budeme popíjet a vzpomínat
a Jonathan tam bude točit antikapitalistický kanibalistický film.
Od příštího měsíce.
Já jsem pro.
Já taky.
Na to, aby nás nikdy nic nerozdělilo.
Ani despotičtí partneři.
Ani škola.
Ani hypotéky.
Ani děti.
- Na zdraví. - Na zdraví.
No jo, Steve. Co děti?
Nevím, nevím, ale Kristen by asi mohla být ta pravá.
Neříkal jsi to náhodou i o Dawn?
- Ne. - A o Margaret?
A o Julie?
O Julie určitě ne. S ní to bylo dost velký drama.
Drama?
Jako, že je dobrá herečka?
Tak jsem to nemyslel.
A jak teda?
- To nechtěj ani vědět. - Někdy ji přiveď.
Rozhodně jsi tvrdil, že je to tvoje životní láska.
To si pamatuju.
Byla krásná.
Šerife. Paní Byersová. Vás tady vždycky rádi vidíme.
Už víte, co si dáte?
Jo.
Chtěli bychom láhev Cabernetu Sauv…
- Sauvignon. - Jo. Cabernetu Sauvignon.
A pro začátek si dáme kaviár.
A jako hlavní chod dvakrát filet na speciální způsob dle výběru šéfkuchaře.
- Skvělá volba. - Díky.
- Hope. - Co?
Dneska je velký den. Takový se v životě neopakuje.
Vychovala jsi dva krásný kluky a báječný chlapy,
kteří museli přežít víc než jenom pubertu.
Měla bys být šťastná.
A hrdá.
Já jsem, ale…
Teď…
Bude v chatě velký klid.
Budeme tam jen my dva a cvrčci.
Jo, cvrčci. Nějak jsem ten jejich zvuk přestal mít rád.
Díky.
Škoda že nemůžeme poslouchat něco jinýho.
Třeba křik racků
nebo šumění vln na pláži.
To zní moc hezky.
Může to tak být.
Tady už nás přece nic nedrží.
Mám pocit, že máš dost zkreslenou představu o našich úsporách.
Možná.
Volal mi kamarád z New Yorku. V Montauku shánějí novýho šerifa.
Město se rozvíjí. Měl bych o 20 procent vyšší plat.
Na nějaký honosný sídlo to asi nestačí, ale byl by to posun.
Děti by byly blízko. Je to kousek od města.
Ty a já.
Můžeme začít znova.
Od píky.
Spolu.
Děláš si srandu?
Nemusíme to řešit dnes.
Nemusíme nic rozhodovat, ale…
Teda vlastně ne.
Co?
Jedno rozhodnutí bych dnes chtěl udělat.
Kdo to…
Joyce Byersová.
Chceš strávit zbytek života
s unaveným, mrzutým, paličatým starcem,
který tě moc miluje?
Ano, chci.
Ve městě zavládlo náhlé ticho.
Vesničané postávají na střechách a v uličkách a bojí se,
jak to všechno skončí.
Náměstím se rozléhá dusot těžkých bot.
Strád von Zarovič kráčí k Bardu Dustinovi.
- Zadrž. - Pán upírů útočí!
- Ne! - Zakousl se mu do krku.
Lidé vykřiknou a on padá k zemi.
Jeho loutna řinčí po dláždění a vydává poslední truchlivý tón.
Svině!
Zůstává už jen osamělý hrdina Mudrc Will. Poslední naděje Barovie.
Použij Meteorický roj. Vyřiď ho, parchanta.
- Nemůžu. - Proč ne?
Chrání ho blokátor kouzel.
Tak ho flákni holí nebo něco.
To mu ubere šest životů. Má jich 30.
Takže co dál?
Je konec.
Dál nic.
Jak jako nic?
- Šachmat. - Prohráli jsme.
Takže po tom všem Strád von Pakovič prostě vyhraje?
- To je ale debilní hra! - Souhlasím.
Taková kravina! Naprostá ztráta času!
Strád má z tvýho hněvu radost.
Je čas přidat se k přátelům, čaroději.
Neřeš to a házej. Už mě to nebaví poslouchat.
Dobře.
Mágyně. Z opatství svatý Markovie. Řekla, že ji můžeme přivolat.
Až nám bude nejhůř.
Jak byla ta přivolávací formule?
- Jak to bylo? - Wille!
„Mágyně, povstaň a zastav náš pád do temnoty a tajemných hlubin.
Přistup a pomoz svůj slib dodržet.“
Nic se neděje.
- Cože? - Jak to?
K čemu pak tu formuli máme?
Počkejte.
Moment.
Skrz mlhu probleskuje fialový světlo.
Září silněji a silněji.
Je to portál.
A z něj vystupuje
mágyně ze svatý Markovie!
Já mu to říkal!
Natáhne ruce a vyšle paprsek zářivýho světla.
Strád vydá pronikavý…
Jeho tělo se scvrkává, hoří a mění se v popel.
Badam bum!
Skvělej tah!
Mlha halící Barovii se protrhává. Vítá vás jásot měšťanů.
Na počest vaší chrabrosti dostáváte medaile
a každý taky odměnu 1 000 hrudek zlata.
Dostává se vám bohatství a cti a čeká vás šťastný a bezstarostný život.
Konec.
- Skvělá kampaň. - To teda, kámo.
Libová kampaň.
Tak moment. To je jako všechno? Šťastný a bezstarostný život?
Není to trochu klišé?
To si říkáš nejlepší vypravěč?
Jenže ona je to pravda. To o tom šťastným životě.
Štěstí můžeš najít na spoustě míst.
Rytíř a jezdec
odejdou z boje a usadí se v malý vesnici.
S každým dalším dnem
jejich láska sílí.
Bard prahne po vědomostech
a klestí si cestu do enklávy cechu mágů,
kde tráví dny v jejich obrovský knihovně.
- Většinu času je ponořený do studia. - Ahoj, kámo.
Ale najde si čas i na dobrodružství.
A Mudrc Will?
Ten se vydává do dalekýho rušnýho města Vallaki.
Nejdřív je toho na něj moc.
Je to úplně jiný svět než doma na venkově.
Brzo si tam ale najde to svý.
Čau.
Konečně se cítí být šťastný
a přijímaný.
A co vypravěč?
Co ten?
Vypravěč dál vypráví příběhy.
Příběhy o svých přátelích.
A doufá, že si vyprávění o jejich velkých dobrodružstvích
přečte co nejvíc lidí v zemi.
Aby všichni věděli, jak jsou stateční.
Jeden příběh ale vyprávět nemůže.
Příběh o mágyni.
Aspoň teda ne ten pravdivý.
Pravdivý?
Když vyslala paprsek…
Pusťte mě!
Sbohem, Mikeu.
…vydala ze sebe poslední zbytky energie a zmizela.
El!
Zeptal se ale někdo, jak to kouzlo seslala?
Blokátor kouzel.
Nemohla použít magii.
V tom blázinci si toho nikdo nevšiml.
Mágyně je ale moc chytrá.
Stejně chytrá jako její sestra,
která zaslechla paladinovu prosbu
a změnila názor.
Neplač, Jane.
Můj příběh měl vždycky skončit tady.
Ten tvůj ale nemusí.
Sestry společně vymyslely plán,
který měl mágyni ochránit před Černou rukou,
která chtěla ukrást její schopnosti.
Aby je oklamala,
musela všechny včetně svých přátel přesvědčit, že je mrtvá.
To kouzlo vyslala zdálky její sestra.
Z místa mimo dosah blokátoru.
Kde je El? Vidíš ji někde?
Bylo to kouzlo neviditelnosti.
Když mágyně utekla, sestra seslala poslední kouzlo.
Mágyně, kterou jste viděli umírat, nebyla skutečná.
Byla jen iluzí.
Kam odešla?
To nikdo neví.
Nikdo se to nedozví.
Já ale doufám, že je v nějaký nádherný zemi, někde hodně daleko.
A žije tam v nějakým městečku.
Daleko od nebezpečný Černý ruky.
A tam konečně
našla klid.
Konečně našla štěstí.
To je ale jen domněnka, ne?
Jak víš, že to tak je?
Nevím.
Jistě to nevím.
Ale rozhodl jsem se tomu věřit.
Věřím tomu.
Já taky.
Hej! Tak co je s váma? Budete mít ty lasagne úplně studený!
Zrovna jsme skončili. Už jdeme.
Holly, jak se to hraje?
Ježíši, pozor!
Uhni! Měli jste skončit už před hodinou!
Hele, to bude náš hrad.
Podívám se do manuálu na tu startovací kampaň.
- Proč máš být pánem žaláře? - Je to můj nápad a můj dům!
- Říkalas, že to nebude nerdovina! - Polož ho!
- Ty sis prdnul? - Ne.
- Něco tu smrdí. Budu zvracet. - Asi stará pizza.
Stará pizza nesmrdí jako prdel!
To určitě holky!
Holky neprdí. A když už, tak to voní jako růže.
Poslouchej Holly!
- Jinak vám to nevrátím! - Nevidím!
Můžeš být třeba půlčík!
To mám jako chodit kolem a upadnout?
Ne, máš sedět a dávat pozor!
Vrať mi ty brýle!
Co to je?
Já chci být pánem žaláře!
Ne! Můžeš to prosím položit?
Můžeš být třeba trpaslík, elf, gnóm…
BYERSŮV HRAD VŠICHNI PŘÁTELÉ JSOU VÍTÁNI
OPOUŠTÍTE HAWKINS NA VIDĚNOU
STRANGER THINGS – NÁVOD KE HŘE FANTASY RPG
Překlad titulků: Irena Křiváková