‫היי.‬
‫אני יודעת שאתה מפחד,‬ ‫ואני יודעת שאתה כועס,‬
‫אבל אני מבטיחה לך,‬ ‫אנחנו כאן כדי לעזור לך.‬
‫היי, דרק.‬
‫אם תמשיך לעשות את זה, אתה תיפצע.‬
‫פשוט תירגע כדי שנוכל לדבר, בסדר?‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫חוטפת ילדים מרושעת.‬
‫טוב, אני מבינה למה אתה חושב ככה.‬
‫אבל אני לא מרושעת.‬
‫אני רק אמא, אמא רגילה.‬
‫זה הבן שלי, ויל.‬
‫הילד הזומבי.‬
‫אתה יודע למה קוראים לו ככה?‬
‫כי הוא מת וחזר לחיים.‬
‫אבל מה שאנשים לא יודעים זה שכשהוא נעלם,‬
‫הוא נלקח על ידי מפלצת איומה ומפחידה.‬
‫ועכשיו, המפלצת המפחידה הזאת רודפת אחריך.‬
‫כן, אני יודע. מר וואטסיט אמר לי,‬ ‫ולכן את צריכה לשחרר אותי.‬
‫לא. מר וואטסיט הוא לא‬ ‫מי שהוא אומר שהוא, בסדר?‬
‫הוא משקר לך.‬ ‫כל המפלצות האלה עובדות בשבילו.‬
‫לכן לקחנו אותך לכאן לאסם הזה.‬ ‫חשבנו שהאסם הזה בטוח,‬
‫אבל הוא מצא אותנו.‬
‫אז צריך להזיז אותך שוב כדי שלא ימצא אותך.‬
‫אז אם אשחרר אותך, תשתף פעולה ותבוא איתנו?‬
‫בבקשה?‬
‫טוב, נהדר.‬
‫אתה ילד אמיץ מאוד, דרק.‬ ‫אני רוצה שתדע את זה.‬
‫מאוד...‬
‫אמא!‬ ‫-שיט!‬
‫עזוב אותי. רד ממני!‬ ‫-דרק. בבקשה.‬
‫הדלת! סגרו את הדלת!‬ ‫-הצילו!‬
‫עזוב אותי. רד ממני!‬
‫תישאר למטה.‬ ‫-זוז ממני!‬
‫שמישהו יעזור, חוטפים אותי!‬
‫תתרחק ממני! עזוב אותי!‬
‫אמא, אני צריך את החבל!‬
‫עזוב אותי! תאכל עפר.‬
‫נראה אותך, דפקט!‬
‫שיט!‬
‫אחי! היא לא משקרת לך, בסדר?‬
‫מר וואטסיט הוא איש רע מאוד.‬ ‫הוא שלח את המפלצות בעקבותיך.‬
‫תמצצי לי!‬
‫אלוהים. מה?‬
‫חתמת על גזר דין המוות שלך, דפקט!‬
‫את פסיכית ואת תלכי לכלא!‬
‫מפלצת עומדת להגיע.‬ ‫-אנחנו מנסים לעזור לך.‬
‫לה, לה, לה, לה.‬ ‫-דרק, בבקשה!‬
‫אתה חייב לרדת.‬
‫אני לא מקשיב. לה, לה, לה, לה.‬
‫תתרחקו.‬
‫אם אתה רוצה אותו, אתה תצטרך לעבור דרכי!‬
‫כן, פגענו בו!‬
‫הוא בעולם ההפוך. הוא בא לכיווננו.‬ ‫-קדימה. מה אתה עושה? צריך להסתובב.‬
‫שערים הם כמו בופרס חמאת בוטנים, נכון?‬ ‫-מה?‬
‫הם פריכים וקשים מבחוץ.‬
‫אבל כשנוגסים בהם, הליבה דביקה וקרמית.‬
‫אחי, על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫אם אסע מהר מספיק, הב-מ-וו תעשה חור בשער,‬
‫ואז נוכל לעקוב אחר הדמו‬ ‫בשטח שלו בעולם ההפוך.‬
‫נעקוב אחריו הביתה.‬ ‫-האות נחלש.‬
‫לא נוכל לעקוב אחרי שום דבר אם נתרסק.‬ ‫-לא נתרסק אם זה כמו בופר!‬
‫הוא כמעט נעלם!‬
‫תעשה את זה.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים!‬ ‫-סמכו עליי.‬
‫אלוהים, לא!‬
‫זה לא יעבוד.‬ ‫-לא נצליח!‬
‫זה לא בופר. עצור.‬ ‫-תאט! אלוהים אדירים.‬
‫שיט! אלוהים!‬ ‫-תחזיקו חזק.‬
‫עשינו את זה!‬
‫אות?‬
‫חזק.‬ ‫-אלוהים.‬
‫תפסנו אותך, בן זונה! תפסנו אותך.‬
‫ויל? ויל.‬
‫אני כאן, ויל.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני איתך.‬
‫אני איתך, מותק.‬
‫- דברים מוזרים 5 -‬
‫- פרק 4: מכשף -‬
‫הוקטי-פוקטי?‬
‫כן, כן, נכון.‬
‫"הוקטי-פוקטי ווקטי וואק‬ ‫עוד מעט ונסתלק"‬
‫אהיה איתך בעוד רגע, בן.‬ ‫-מה?‬
‫כמעט סיימתי לארוז!‬
‫שקט!‬
‫ג'לי!‬
‫אלן מילר?‬
‫סליחה, במה מדובר?‬
‫זו הבת שלך, אדוני.‬
‫- משטרה צבאית -‬
‫- בית קברות רואן היל -‬
‫נראה שידידנו מקצר דרך בית הקברות רואן.‬
‫זה כמעט בגבול המחוז.‬ ‫-הדבר הזה לא מתעייף?‬
‫לצערי, נראה שההפך. אני חושב שהוא מאיץ.‬
‫מה?‬ ‫-אני מאבד את האות.‬
‫אתה צוחק עליי.‬
‫אתה יכול לנסוע מהר יותר?‬ ‫-בואי נראה.‬
‫הנדרסון, אתה חייב לדבר איתי.‬ ‫מה אתה שומע?‬
‫הנדרסון, מה...‬ ‫-רגע, אני קולט הפרעות.‬
‫למה זה חשוב?‬ ‫-אני לא שומע את האות.‬
‫תקשיב טוב יותר.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫רוצה לשים את אלה?‬ ‫-אני נוהג!‬
‫אתה תנהג. אני אנווט.‬
‫מה זה?‬ ‫-אתה הבעיה.‬
‫סטיב, תאט.‬
‫הוא לפנינו או לא?‬
‫סטיב!‬ ‫-סטיב, תיזהר.‬
‫סטיב, תיזהר!‬ ‫-שיט!‬
‫ג'ונתן, זאת אמא. תענה לי, בבקשה. עבור.‬
‫ג׳ונתן, תענה בבקשה.‬
‫ג'ונתן, ננסי, דסטין, זאת ג'ויס.‬ ‫בבקשה תענו לי.‬
‫היי.‬
‫הצלחת?‬
‫בצד החיובי,‬ ‫אני מניחה שזה אומר שהם הצליחו לעבור.‬
‫רוצה לראות לאן הם מועדים?‬
‫מה זה?‬
‫אני לא יודע,‬
‫אבל יכולתי להרגיש שזה חשוב לו.‬
‫למר וואטסיט?‬
‫שמו האמיתי הוא הנרי.‬
‫הידוע כ"וקנה".‬
‫הידוע גם כאחת.‬
‫אלה יותר מדי שמות.‬
‫למה שלא תסתום ותקשיב, דפקט?‬
‫הייתה לי תחושה שהוא לא רצה אותי שם.‬
‫לא הייתי אמור לראות את זה.‬
‫מעולם לא היית קרוב כל כך למוח הכוורת.‬
‫הדבר הזה היה במרחק של כמה מטרים.‬
‫לפעמים בסקוואק, כשמגיע אות חזק מדי,‬
‫זה מעמיס על כל המערכת.‬
‫אני חושבת שזה מה שזה היה, עומס יתר.‬
‫לא סתם נכנסת למוח של הכוורת.‬
‫אתה חדרת למרכז הבקרה הארור.‬
‫והולי. איפה הולי הייתה?‬
‫הולי. הולי, היא הייתה...‬
‫היא הייתה מחוברת למין צריח.‬
‫והיא הפכה לחלק מזה איכשהו,‬ ‫כאילו שזה עשה לה משהו.‬
‫והיו אחרים.‬
‫היו עוד שלושה.‬
‫חשבתי שווקנה בא לקחת רק את הדפקט.‬
‫גם אני. אבל ידעתי על דרק‬ ‫רק כי הוא חלף לידי.‬
‫תזמון אקראי.‬
‫שמעת את זה? אקראי.‬ ‫-אני לא יודע מה זה אומר.‬
‫אני לא אוהבת את כל הצריחים הנוספים האלה.‬
‫בלילה הראשון, וקנה חטף את הולי.‬ ‫בלילה השני, עוד שלושה נחטפו.‬
‫הוא מעלה הילוך. והוא בא לקחת עוד.‬
‫עוד שמונה, אם זה מדויק,‬ ‫מה שמביא אותו ל-12 בסך הכול.‬
‫מה הוא רוצה מהם? ולמה ילדים?‬
‫ולמה 12?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אבל צריך לעצור אותו לפני שייקח עוד‬
‫ולהרוויח לדסטין ולשאר זמן‬ ‫למצוא את המקום ואת הולי.‬
‫אם נוכל לאתר את המטרות המדויקות שלו,‬ ‫נוכל להוציא אותם מהוקינס.‬
‫ומחוץ להישג ידו של וקנה.‬ ‫-שכחתם שאנחנו בהסגר?‬
‫זה לא הכול.‬ ‫-יש עוד בעיה.‬
‫בדרך הנה, ראינו חיילים מעלים את דבי מילר‬
‫על אוטובוס עם עוד הרבה ילדים.‬
‫עקבנו אחריהם עוד שני רחובות,‬ ‫והם העלו עוד ילדים.‬
‫לא נראה לי שהם לקחו אותם לבית הספר.‬
‫וקנה הוא לא היחיד שרוצה את הילדים.‬
‫אילבן הייתה בבית וילר‬ ‫בלילה שבו הולי נחטפה.‬
‫יש לנו עוד שלושה ילדים נעדרים‬ ‫24 שעות לאחר מכן.‬
‫יש 73 ילדים בגילאי 9-10 בהוקינס.‬
‫אם הדפוס תקף,‬ ‫המטרה הבאה שלנו תהיה מהקבוצה הזאת.‬
‫ואת מאמינה שאילבן לקחה את הילדים האלה?‬
‫בשביל מה?‬
‫להרוג אותם, להגן עליהם. הסיבה לא חשובה.‬
‫והילדים האלה, איפה הם עכשיו?‬
‫צריכים להגיע למאק-זי בכל רגע,‬ ‫ושם אני רוצה שתהיה.‬
‫אני צריך לחפש את לוטננט אייקרס.‬ ‫אם אמצא אותו...‬
‫אתה תמצא אדם מת.‬
‫תתייצב במאק-זי, קולונל. זו פקודה.‬
‫מייג'ור ג'נרל.‬
‫עם כל הכבוד,‬
‫הילדים האלה בסכנה.‬
‫להשתמש בהם כפיתיון נראה...‬
‫נראה מה, סרג'נט?‬
‫פזיז.‬
‫זה פזיז רק אם לא תצליח להגן עליהם.‬
‫אתה אומר לי‬ ‫שאתה לא יכול להגן עליהם, סרג'נט?‬
‫לא, המפקדת.‬
‫יופי.‬
‫אני מצטערת שהבהלתי אותך.‬
‫לא ראיתי אף אחד כבר הרבה זמן, אז...‬
‫כנראה שהתרגשתי.‬
‫החדשות הטובות הן שזה לא נראה עמוק כל כך.‬
‫לא מספיק בשביל תפרים.‬
‫אבל זה בטח שורף, אה?‬
‫את יכולה לדבר איתי.‬
‫אני לא נושכת.‬
‫את זוכרת אותי, נכון?‬
‫הייתי בבית שלך.‬
‫כאילו, המון.‬
‫את מקס, מקס מייפילד.‬
‫את נוסעת בסקייטבורד ולא מורידה את הווקמן.‬ ‫-זאת אני.‬
‫אבל...‬ ‫-איך אני כאן‬
‫כשאני בתרדמת בהוקינס ג'נרל?‬
‫זו שאלה הגיונית מאוד.‬
‫כדאי שנזוז. לא בטוח כאן. בואי.‬
‫לאן אנחנו הולכות?‬
‫לבית שלי.‬
‫אסור לי להתרחק. באתי לפגוש את הנרי.‬
‫את מכירה את הנרי?‬ ‫-אפשר לומר.‬
‫הוא השאיר את הפתק הזה. רואה?‬ ‫הוא אמר לי לפגוש אותו כאן באיקס.‬
‫אולי הוא בצרות עם המפלצות.‬
‫הנרי הוא הרבה דברים,‬ ‫אבל הוא לא בצרות עם מפלצות.‬
‫אבל בפתק כתוב...‬ ‫-אני יודעת.‬
‫איך את יודעת? הוא ביקש שאמהר!‬
‫הולי, אני יודעת מה כתוב‬ ‫כי הנרי לא כתב אותו. אני כתבתי.‬
‫אני לא... אני לא מבינה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא רציתי לשקר. אני פשוט...‬ ‫הייתי חייבת לוודא שתבואי הנה.‬
‫את אחת מהם, נכון?‬
‫אחת ממי?‬ ‫-מהמפלצות.‬
‫אני נראית כמו מפלצת?‬ ‫-לא יודעת. אולי את מתחזה.‬
‫את לבושה מוזר, ואת בתרדמת.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, האם מפלצת תדע‬ ‫שאחיך ניסה לעשות מוהוק‬
‫עד שאחותך עצרה אותו,‬
‫והצילה אותו מההשפלה החברתית הכי גדולה‬
‫שתלמיד שנה א' חווה אי פעם בתיכון הוקינס?‬
‫באיזה צבע היה המוהוק הזה?‬
‫כתום לוהט.‬
‫ובאופן אישי, אני חושבת‬ ‫שהמילה "לוהט" היא קצת אירונית, אבל...‬
‫אומרים שאני שלילית מדי.‬
‫אני פשוט חושבת שאני כנה.‬
‫בואי.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫היי.‬
‫יש אפילו נוף.‬
‫איפה אנחנו?‬
‫בזיכרון.‬
‫שקיים בתוך עולם של 1,000 זיכרונות.‬
‫אני יודעת שזה נראה נחמד,‬
‫אבל זה לא.‬
‫המקום הזה, העולם הזה...‬
‫הוא כלא.‬
‫הכלא של הנרי.‬
‫זה בסדר, חמודה.‬
‫אלה החבר'ה הטובים. הם ישמרו על כולם.‬
‫תנסי לחשוב על זה כטיול.‬
‫משלחת לימוד.‬
‫- שטח סגור -‬
‫המטען הגיע. אני חוזרת, המטען הגיע.‬
‫הם לוקחים אותם למגורים השניים מהספרייה.‬
‫מנהרות.‬
‫כן. רואים? המנהרה הצפונית של המאק-זי‬ ‫עוברת ממש מעל המגורים.‬
‫איזה מזל.‬ ‫-זה היה חייב לקרות מתישהו.‬
‫נצטרך הרבה מזל כדי שהתוכנית תעבוד.‬ ‫אם אנחנו צודקים, הצבא מנסה להגן על הילדים.‬
‫אז תהיה אבטחה כבדה על המגורים.‬
‫נצטרך לחפור מעלה לתוך המגורים בחשאי,‬ ‫לקחת את הילדים למורי‬
‫שיבריח אותם מחוץ להוקינס.‬ ‫-לפני שישימו לב שהם אינם.‬
‫דיק.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬
‫סליחה. אמרתי את זה בקול רם?‬ ‫חשבתי שרק חשבתי את זה.‬
‫אתם מכירים את טום, דיק והארי, נכון?‬
‫באמת? אף אחד מכם לא ראה "הבריחה הגדולה"?‬
‫בעיקרון, זה על שבויי מלחמה, כן?‬
‫והם תקועים במגורים כמו אלה.‬
‫והם צריכים לברוח וחופרים מנהרות,‬ ‫והם קוראים למנהרות שלהם טום, דיק והארי.‬
‫הם צריכים להסתיר את המנהרות מהנאצים.‬ ‫הם שמו את טום בפינה אפלה, הארי מתחת לתנור,‬
‫ושמו את דיק בשירותים. ואישית, בשבילנו,‬ ‫אני אוהבת את דיק.‬
‫סליחה. השירותים.‬ ‫האמת שאני אפילו לא... לא משנה.‬
‫טוב, נניח שנלך על דיק.‬
‫איך נמצא את השירותים?‬
‫ואיך נביא לשם את הילדים?‬
‫איך נדע אילו ילדים הם המטרה של וקנה?‬
‫נשתמש במישהו בפנים.‬ ‫מישהו שיכול להגיע למגורים,‬
‫למדוד את המרחק לשירותים,‬ ‫לגלות איזה ילד ראה את מר וואטסיט,‬
‫ואיכשהו להתחמק מהצבא.‬
‫זו תוכנית נהדרת, אבל היא לא קצת...‬
‫משימה בלתי אפשרית.‬
‫כן. כלומר, מייק, ממי תבקש לעשות את זה?‬
‫בונד? מגנום?‬
‫לא, אנחנו לא רוצים מרגל-על.‬
‫אנחנו רוצים את ההפך. מישהו שלא יחשדו בו.‬
‫מישהו שיכול פשוט להיכנס, בלי שאלות.‬
‫הילד היחיד שהצבא לא הצליח לאסוף.‬
‫מה?‬
‫שני חי"רניקים במגדל ליד השער המערבי.‬
‫עוד אחד במגדל ליד השער המזרחי.‬
‫אחת, שניים, שלושה, ארבעה על הקרקע.‬
‫אני מקווה שאת צודקת ווקנה באמת שם,‬
‫כי אולי נמות בניסיון לפרוץ פנימה.‬
‫אני צודקת.‬
‫את לא יכולה לדעת הכול,‬ ‫כי התאוריות שלך לא מסתדרות.‬
‫למה לא?‬ ‫-שמעת קריפטונייט.‬
‫זה אומר שאם וקנה שם,‬ ‫אין לו כוחות. אם אין לו כוחות,‬
‫איך הוא קשור לחטיפה של הולי?‬ ‫-אתה יכול לשאול אותו לפני שאהרוג אותו.‬
‫מה הגובה של הגדר הזו?‬
‫היי, את לא קופצת ממנה.‬
‫למה לא?‬
‫כי זה לא אימון. זה מצב אמיתי.‬
‫והגג הזה עשוי ממתכת.‬
‫אם תפגעי בו בקפיצה, כל הבסיס הארור ישמע.‬ ‫-לא אם אתזמן את זה עם הרעם.‬
‫כן.‬
‫זה שבע שניות.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש...‬
‫שבע.‬
‫בסדר. היה לך מזל.‬
‫הופר, שומע?‬
‫דסטין!‬ ‫-עבור. זה דסטין.‬
‫הופר, שומע? זה דסטין.‬
‫היי, זה הופ. אני שומע.‬
‫לעזאזל! בסדר. הם חיים.‬
‫אל! תשאל על אל.‬
‫אל. אל איתך? עבור.‬
‫כן. אני כאן. עבור.‬
‫בסדר. יש. נהדר.‬
‫אני לא יודע אם אתם עסוקים במשהו חשוב, אבל...‬ ‫-דסטין.‬
‫תפגשו אותנו.‬ ‫-תפגשו אותנו בכנסיית בית הקברות רואן.‬
‫בית הקברות רואן.‬ ‫איך אתם יוצרים איתנו קשר משם?‬
‫נכון. אתם לא יודעים. אנחנו בעולם ההפוך.‬
‫מה?‬
‫בקיצור, באנו לעקוב‬ ‫אחר דמוגורגון עם משדר הטלמטריה‬
‫רק כדי להיתקע בחומה. באמת.‬ ‫הב-מ-וו של סטיב תקועה,‬
‫אז צריך שאל תבוא לשחרר אותה עם הכוחות שלה‬ ‫כדי שנמשיך לחפש את הדמו‬
‫שבתיאוריה, יוביל אותנו להולי.‬ ‫משהו מזה הגיוני?‬
‫אתה צריך פרטים נוספים? שאלות? חששות? עבור.‬
‫נתקעתם בחומה?‬
‫איזו מין חומה בדיוק?‬
‫קצת קשה לתאר אותה.‬
‫די...‬ ‫-עצומה?‬
‫דוחה.‬
‫מריחה כמו בית השחי של הנדרסון.‬
‫פגענו באותו הדבר, אבל לא בבית הקברות רואן.‬
‫פגענו בה כ-400 מטר דרום-מזרח‬ ‫מגשר הייגן הישן.‬
‫זה הצד השני של העיר.‬
‫מרתק.‬
‫לא ידוע מה זה, אבל נראה לנו שהולי מאחוריה.‬ ‫אל תטרחו לנסות לפרוץ אותה. אי אפשר.‬
‫אנחנו עובדים על פתרון.‬
‫ננסי.‬ ‫-פתרון? איזה מין פתרון?‬
‫רגע, איזה מין פתרון? הופר!‬
‫תקשיבו, אנחנו צריכים לשמור‬ ‫על שתיקה בקשר, טוב?‬
‫נבוא לקחת אתכם. תישארו שם.‬
‫אתה חושב שהם בטוחים?‬
‫בהשוואה אלינו? כן.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נראה אם האימונים האלה השתלמו.‬
‫אתה תיתן לי לקפוץ?‬
‫בואי לפני שאשנה את דעתי.‬
‫הקללה של וקנה,‬
‫זה אף פעם לא עובר.‬
‫זה איתך לתמיד.‬
‫עם כל קורבן שהוא חטף,‬
‫הוא יצר שער חדש.‬
‫שער לעולם ההפוך?‬
‫כשהוא לקח אותי, הוא פתח את השער‬ ‫הרביעי והאחרון, ופיצל את הוקינס לשניים.‬
‫רגע, אבל אם מר וואטסיט...‬ ‫כלומר, הנרי לקח אותך,‬
‫איך זה שאת כאן?‬
‫כלומר, למה אני לא מתה?‬
‫זה בסדר. זו שאלה הוגנת.‬
‫אני בהחלט אמורה להיות.‬
‫ולרגע...‬
‫הייתי מתה.‬
‫אני לא יודעת כמה זמן הייתי מתה.‬
‫אבל אז הרגשתי שמשהו קורא לי.‬
‫לילה אחד בלבד. אל תחמיצו את זה.‬ ‫כרטיס עולה רק 50 סנט.‬
‫זה שני רבעי דולר בשבילכם החנונים.‬
‫ג'ויס! זה המחזה המטופש שלך?‬ ‫-כדאי שאראה אותך שם, הרינגטון.‬
‫שישי בערב? היית רוצה.‬
‫זריקה יפה, אידיוט.‬
‫- אוקלהומה! -‬
‫איכשהו, הייתי בתקופה אחרת. הוקינס.‬
‫- הוקינס טייגר -‬
‫לפני 30 שנה.‬
‫מסע בזמן.‬
‫רק שלא באמת הייתי שם.‬
‫לא ממש. הייתי רק...‬
‫צופה.‬
‫- בהשתתפות‬ ‫קרן צ'ילדרס - ג'ים הופר - הנרי קריל -‬
‫ואז הבנתי.‬
‫הייתי לכודה בתוך המוח של הנרי,‬ ‫בזיכרונות שלו.‬
‫כמו כלא בעולם סיוטי‬
‫שנשלט על ידי חתיכת חרא פסיכופת מרושע.‬
‫כמו קאמזוטס.‬
‫קמ... מה?‬
‫קאמזוטס. מ"קמט בזמן".‬
‫לא קראתי.‬ ‫-כדאי לך. זה מדהים.‬
‫קאמזוטס הוא כוכב אפל בשליטת "זה",‬
‫מוח ענקי ומרושע שאין לו גוף.‬
‫בכל אופן, אבא של מג, הדמות הראשית,‬
‫הוא נלקח לשבי שם.‬
‫אז, הנרי הוא סוג של "זה",‬ ‫ואת כמו אבא של מג.‬
‫בסדר. אז...‬
‫אני לא יודעת אם אבא של מג יסכים,‬ ‫אבל לדעתי,‬
‫כשאת אסירה בעולם כלא דפוק,‬
‫נפתחות בפנייך מעט מאוד דלתות.‬
‫דלת ראשונה, את לוקחת את חייך.‬
‫דלת שנייה, את משלימה עם גורלך.‬
‫או דלת שלישית...‬ ‫-את בורחת.‬
‫בחרתי בדלת השלישית.‬ ‫-נדמה שזו הדלת הכי טובה.‬
‫אז המשכתי לזוז.‬
‫מזיכרון לזיכרון.‬
‫אבל המקום הזה הוא מבוך.‬
‫הלכתי לאיבוד, איבדתי כיוון.‬ ‫איבדתי את הכיוון עד כדי כך‬
‫שהגעתי בחזרה להתחלה.‬
‫ואז שמעתי אותה.‬
‫שמעתי את קייט בוש.‬
‫היא אחת מהחברות שלך?‬
‫אפשר לומר.‬
‫למוזיקה יש דרך למצוא אותך,‬ ‫אפילו במקומות האפלים ביותר.‬
‫לוקאס השתמש בזה בעבר כדי להגיע אליי,‬ ‫להוביל אותי אל מחוץ למוח של וקנה,‬
‫בחזרה אל האור.‬
‫אז המוזיקה הזאת הגיעה מלוקאס,‬ ‫מהעולם האמיתי?‬
‫אפילו אחרי כל הזמן שעבר,‬
‫הוא לא ויתר עליי.‬
‫אם תעקבי אחרי המוזיקה הזאת,‬
‫אז מה?‬
‫אז היא תוביל אותי מחוץ לכאן.‬
‫בחזרה הביתה.‬
‫לפחות זה מה שחשבתי.‬
‫אבל אז...‬
‫הכול השתבש.‬
‫היי.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?‬ ‫אתה לא יודע לקרוא, ילד? אין כניסה.‬
‫כן, אני רואה את זה, אדוני.‬
‫רק שבית הספר שלי נעלם.‬
‫- שטח סגור -‬
‫קדימה.‬
‫זוז.‬
‫לעזאזל! אלה מפציצי לייזר?‬
‫יכול להיות.‬
‫והם יפוצצו אותך אם לא תזוז כבר.‬
‫בנים.‬ ‫-לא תתפוס אותי.‬
‫בנים!‬
‫בסדר. ממש לא.‬
‫היי. היי.‬
‫זה טוראי צ'פמן. תעשה בדיוק מה שהוא אומר.‬
‫אם יש לך שאלות, תפנה אותן אליו.‬
‫איפה אני יכול להתפנות?‬
‫מוט מומנט.‬
‫את חפירה.‬
‫חמישה זוגות משקפי מגן.‬
‫גלגל מדידה ו...‬
‫הפסקה למחיאות כפיים.‬
‫המזחלת של סנטה מוכנה לאיילים שלה.‬
‫יש לנו ספסלים מובנים,‬ ‫חגורות בטיחות, ריפוד ספוג.‬
‫כל מה שילד חטוף יכול לרצות.‬
‫ריפוד ספוג?‬
‫אנחנו לא רוצים לשבור ביצים בדרך, נכון?‬
‫אני בפנים. האם שומעים?‬ ‫אני חוזר, אני בפנים. האם שומעים?‬
‫כן, אנחנו שומעים. אנחנו שומעים. איפה אתה?‬
‫בשירותים. בתא האחורי.‬ ‫45 צעדים מהכניסה הקדמית.‬
‫כל הכבוד. תאסוף את כל מי שראה‬ ‫את מר וואטסיט,‬
‫ואנחנו נגיע לשם בקרוב.‬
‫ותזכור, אתה לא דרק הדפקט. אתה...‬
‫דרק הדואג.‬
‫- לא תקין -‬
‫טוב, ברגע שתפתחי את השער, ואני בפנים...‬
‫אתה מוביל.‬ ‫-נכון.‬
‫ואתה?‬
‫אני אשמיד את הקריפטונייט שלך. אל תדאגי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, קדימה. קדימה, קטן עלייך.‬
‫רגע. זה מוקדם מדי.‬
‫אלוהים.‬
‫סליחה.‬
‫את מנסה לעשות לאבא שלך התקף לב?‬
‫עבודה טובה, דרך אגב.‬
‫הופ?‬
‫כן?‬
‫תודה.‬
‫על מה?‬
‫על שלימדת אותי.‬
‫ושסמכת עליי.‬
‫תמיד.‬
‫יום הדין הגיע.‬
‫בהתחשב בכך, נשלחתי על ידי מר וואטסיט‬
‫לאסוף את הנבחרים.‬
‫אם זכיתם לביקור של מר וואטסיט, תגידו לי.‬
‫וכשהלילה ירד, בואו אחריי לשירותים,‬
‫ואני אוביל אתכם אל המושיע שלנו,‬ ‫אל מקום מבטחים.‬
‫דרק השתגע.‬
‫המפלצות באות, וכולכם תמותו.‬
‫דרק?‬
‫דיברת על הנרי?‬
‫שמעת כבר מדרק?‬
‫עוד לא.‬
‫תן לו זמן. לא עבר הרבה זמן.‬
‫אני פשוט לא מצליח להתגבר על העובדה‬
‫שגורל העולם מונח בידיו של דרק טרנבו הארור.‬
‫כשאתה מסתכל במראה,‬ ‫איש קומנדו של הצי משתקף מולך?‬
‫לפעמים אנשים צריכים שמישהו יאמין בהם.‬
‫ואז הם יכולים לעשות דברים מדהימים.‬
‫אמא שלך ורובין מסתדרות יפה יותר.‬
‫טוב, זה לא הזיק שאמא הבריחה את הדמו ההוא.‬
‫זה הציל את החיים של רובין,‬ ‫את החיים של כולם.‬
‫אז אמא שלך, כשהיא החזיקה בגרזן שלה,‬
‫יכולת לראות אותה? דרך העיניים של הדמו?‬
‫כן. והייתי כל כך קרוב לכוורת‬
‫שיכולתי להרגיש את מה שהוא הרגיש, כעס כזה.‬
‫אבל גם אני הייתי שם.‬
‫ופחדתי. פחדתי על אמא שלי.‬
‫רצית להגן עליה.‬ ‫-כן. אבל פשוט לא יכולתי.‬
‫זה היה כמו סרט אימה שאתה לא יכול לכבות.‬
‫שומשום, היפתח.‬
‫טוב, תיהנו.‬
‫תודה.‬
‫אתה בטוח שלא?‬
‫מה?‬ ‫-כיבית את סרט האימה.‬
‫הגנת על אמא שלך ולא ההפך.‬
‫בלי להעליב. אני יודע שהיא קשוחה,‬ ‫אבל אתה יודע.‬
‫כן, היא 1.60 מ'.‬ ‫-כן!‬
‫ווקנה אוהב לשלוט‬ ‫במוח הכוורת כמו מפעיל בובות.‬
‫אז אולי כשאתה מתחבר לכוורת,‬ ‫אתה יכול למשוך בחוטים.‬
‫רק שאני לא וקנה.‬
‫אתה סוג של כן.‬
‫אתה מנסה לומר שאני רשע‬ ‫ונחוש להשמיד את העולם?‬
‫לגמרי.‬
‫לא, אני רק אומר ש...‬ ‫אתה יודע, אתה כזה קוסם, כמוהו.‬
‫בדי אנד די, מייק, לא במציאות.‬
‫נכון. במציאות אתה יותר כמו מכשף,‬
‫כי הכוחות שלך לא נובעים מספר כשפים.‬ ‫הם בתוכך.‬
‫תקשיב, בכל הנוגע לתאוריות מטורפות,‬ ‫היו לי מטורפות יותר.‬
‫וכשאילבן בעולם ההפוך,‬ ‫אנחנו ממש צריכים קצת קסם כאן.‬
‫עובד על פתרון?‬
‫כלומר, אם להופר יש פתרון‬ ‫איך לעבור את זה ולהגיע להולי,‬
‫הוא צריך לחלוק אותו איתנו.‬
‫אני אומר שנתעלם מהזקן.‬
‫נמשיך לזוז. נחפש דלת או משהו.‬
‫כן, אני סקרן.‬
‫הדלת הזאת שלך,‬ ‫היא רכה כמו בופר חמאת בוטנים?‬
‫אם יש לך משהו להגיד אז תגיד.‬
‫אני אומר שאולי לא כדאי‬ ‫שתקבל החלטות מעכשיו.‬
‫זו לא הייתה רק ההחלטה שלו,‬ ‫אלא גם שלי כי זו אחותי.‬
‫ו...‬
‫אני מסכימה עם סטיב.‬ ‫אנחנו לא יכולים פשוט לשבת כאן.‬
‫אני לא יודעת לגבי דלת,‬ ‫אבל החומה הזו לא יכולה להימשך לנצח.‬
‫חייבת להיות דרך לעקוף אותה.‬
‫אין.‬
‫החומה הזו היא מעגל.‬
‫מעגל שמקיף לחלוטין את העולם ההפוך.‬
‫כן? איך הגעת למסקנה הזו?‬
‫כי בניגוד אליך,‬ ‫לא ישנתי בשיעור אלגברה בסיסי.‬
‫משדר הטלמטריה שלי‬ ‫קלט תדר מוזר מכיוון החומה,‬
‫ולקח לי זמן למקם אותו,‬ ‫אבל שמעתי אותו בעבר.‬
‫אנחנו שמענו, ליתר דיוק.‬ ‫זוכר שחיפשנו את הופ,‬
‫ושמעת את הצליל בדרך אירווין?‬
‫כן. אמרת שזו הפרעה.‬ ‫-נכון.‬
‫אבל זה לא הגיע משידור צבאי‬ ‫או מהפרעה אלקטרומגנטית.‬
‫זה הגיע מהחומה הזאת, וזה חשוב,‬
‫כי זה נותן לנו שלושה מקומות ידועים.‬
‫אז חיברתי את הנקודות,‬
‫מדדתי את נקודות האמצע,‬ ‫ציירתי את חצאי האמצע...‬
‫טוב. כן, אנחנו לא המורים שלך.‬ ‫לא צריכים לראות את הדרך.‬
‫הבנו. אתה חושב שזה מעגל גדול.‬
‫אני לא חושב, אני יודע.‬ ‫בדקתי שלוש פעמים, החישובים נכונים.‬
‫שיהיה. אני לא מבין‬ ‫איך זה מקרב אותנו למציאת הולי.‬
‫כי העיקר הוא לא המעגל, אלא המרכז.‬
‫הדי-או-אי. מחלקת האנרגיה.‬
‫זה...‬ ‫-מעבדת הוקינס.‬
‫מה הסיכויים שמרכז החומה הזאת‬
‫נמצא במקרה במקום שבו הכול התחיל,‬
‫שבו נוצר העולם ההפוך?‬
‫אז המעבדה יצרה את החומה?‬
‫אין לי מושג. אבל אני חושב שכדאי שנברר.‬
‫מה דעתכם?‬
‫המוזיקה הובילה אותי לזיכרון חדש.‬
‫רק שמשהו היה שונה בזיכרון הזה.‬
‫אני הייתי שם.‬
‫זה היה היום שבו הנרי קילל אותי.‬ ‫זה היה הזיכרון הראשון שלו ממני.‬
‫אני יודעת, כאילו המקום הארור הזה‬ ‫לא היה מספיק מבלבל, נכון?‬
‫אבל עדיין הייתה לי המוזיקה שהובילה אותי.‬
‫אז עקבתי אחריה.‬
‫והיא הובילה אותי לזיכרונות חדשים.‬
‫זיכרונות איומים.‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-בואי אחריי אל המוות.‬
‫והרגשתי כאילו הם לא יסתיימו לעולם.‬
‫אבל בסופו של דבר, הם הסתיימו.‬
‫זה היה הלילה שבו וקנה הרג אותי.‬
‫הלילה שבו הוא כלא אותי.‬
‫סוף סוף מצאתי את זה.‬
‫את הדרך החוצה.‬
‫והייתי כל כך קרובה.‬
‫כל כך קרובה,‬ ‫שיכולתי להרגיש את היד שלו על שלי.‬
‫וזה היה כאילו הייתי שם.‬
‫כאילו שהייתי איתו בבית החולים.‬
‫לא.‬
‫לוקאס?‬
‫לוקאס? לוקאס!‬
‫שלום, מקס.‬
‫רצתי.‬
‫והמשכתי לרוץ.‬
‫לעולם לא אשכח את הבעת הפנים שלו באותו יום.‬
‫הוא פחד.‬
‫לא סתם פחד, הוא היה מבועת.‬
‫יש משהו במערה הזאת...‬
‫בזיכרון הזה.‬
‫הוא לא מוכן להיכנס.‬
‫וכאן,‬
‫אני בטוחה.‬
‫אז הפכתי את זה למקלט שלי.‬
‫לבית שלי.‬
‫בחרתי בדלת השנייה.‬
‫הדלת השנייה המחורבנת.‬
‫השלמת עם הגורל שלך.‬
‫זה היה נכון‬
‫עד שאת הגעת.‬
‫ועכשיו הדלת השלישית חזרה.‬
‫בריחה.‬
‫יש לי תוכנית יציאה מכאן.‬
‫וזה ייקח זמן, יותר זמן ממה שיש לנו עכשיו.‬
‫הנרי יחזור לבית שלו בקרוב.‬
‫וכשזה יקרה, אסור לו לדעת שעזבת.‬
‫את רוצה שאני אחזור לשם?‬
‫בחזרה אליו? להנרי? לא, אני...‬
‫אני יודעת. זה מפחיד.‬
‫אבל אם את רוצה לצאת מכאן,‬ ‫אם את רוצה לברוח מקאמזוטס,‬
‫זו הדרך היחידה.‬
‫תגידי לי מה אני צריכה לעשות.‬
‫היי, מה...‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה זוכר במקרה את טאמי תומפסון?‬
‫כן. זו לא הזמרת האיומה?‬
‫כן.‬
‫אבל בכיתה ט',‬
‫חשבתי שהיא נשמעה כמו ויטני יוסטון.‬
‫זאת אומרת, בפעם הראשונה שראיתי אותה,‬ ‫אלוהים, הזמן האט.‬
‫זה היה כמו סצנה מאיזה סרט גרוע.‬
‫השיער שלה התעופף ברוח,‬ ‫והיא נראתה מושלמת.‬
‫כל כך מושלמת.‬
‫ואז ידעתי שהיא הייתה האחת.‬
‫שעם טאמי אני סוף סוף אוכל להיות מי שאני,‬
‫כי תמיד היה בי חלק‬ ‫שדי הפחיד אותי, אתה מבין?‬
‫אבל חשבתי שאם טאמי תאהב אותי, את כולי,‬
‫אתה יודע, אני אפסיק לפחד כל כך.‬
‫ואז הוא הופיע, סטיב "השיער" הרינגטון.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה בטח יכול לנחש את השאר.‬
‫טאמי התאהבה בו קשות.‬
‫וכל חיי הפנטזיה שלי איתה,‬ ‫יחד עם שארית חיי,‬
‫די קרסו לנגד עיניי.‬
‫כלומר, הציונים שלי צנחו. ריתקו אותי.‬
‫נאלצתי לעשות מטלות בבית כל סופ"ש.‬
‫אבל יום אחד, ניקיתי חרא של עטלפים‬ ‫מהחנייה של ההורים שלי,‬
‫ומצאתי סליל צילום שמונה מ"מ, כן?‬
‫וזה היה סתם סרט טיפשי שצילמתי בכיתה ד',‬
‫אבל התקנתי אותו על המקרן,‬
‫ופתאום צפיתי בגרסה הקטנה הזאת של עצמי.‬
‫ואני הקטנה הזאת, בקושי זיהיתי אותה.‬
‫אתה יודע, היא הייתה כזו חסרת דאגות‬
‫וחסרת פחד.‬
‫היא פשוט אהבה כל חלק בעצמה.‬
‫ואז הבנתי.‬
‫זה בכלל לא היה קשור לטאמי הזייפנית.‬
‫זה תמיד היה בתוכי.‬
‫חיפשתי תשובות אצל מישהי אחרת, אבל...‬
‫היו לי כל התשובות.‬
‫רק הייתי צריכה להפסיק לפחד כל כך.‬
‫לפחד ממי שהייתי באמת.‬
‫ברגע שעשיתי את זה,‬
‫הרגשתי חופשייה כל כך.‬
‫כאילו שיכולתי לעוף.‬ ‫כאילו סוף סוף יכולתי להיות...‬
‫"רוקין רובין."‬
‫כן. רוקין רובין.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫קחו את הזמן, למה לא?‬
‫מצאת את הדיק סוף סוף?‬
‫מצאתי את הדיק.‬ ‫-כן.‬
‫נקווה שהוא לא יהיה קשה מדי.‬
‫אם כן,‬
‫אני ארכך אותו.‬
‫היי!‬
‫קחו אותי לקיי.‬
‫לעזאזל.‬
‫תשמיע קול והוא יהיה האחרון שתשמיע.‬ ‫תהנהן אם אתה מבין.‬
‫זוז. זוז כבר! קדימה, זוז.‬
‫קדימה!‬
‫זה לא עובד.‬
‫איך נעבור?‬ ‫-אין לי אישור.‬
‫לא שאלתי אם יש לך אישור. שאלתי, איך נעבור?‬
‫אתם לא יכולים.‬
‫ד"ר קיי, הבוסית שלך, יש לה אישור?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה לא יודע.‬
‫תודה על העזרה.‬
‫תוכנית חלופית.‬
‫תפסיקו!‬ ‫-אל.‬
‫אל.‬ ‫-תפסיקו!‬
‫חדרנו.‬
‫שיט.‬
‫אני רוצה שתעצמו עיניים‬ ‫ותתרכזו בנשימה שלכם.‬
‫תנשמו פנימה והחוצה.‬
‫בזמן שאתם ממשיכים לנשום,‬
‫אני רוצה שתדמיינו שאתם בחוף הים.‬
‫המים כחולים. כחולים כמו דרדס.‬
‫אתם מקשיבים לקול ליחוך המים על החול‬ ‫כמו כלב שלוגם מהקערה שלו.‬
‫זה נקרא דמיון מודרך.‬ ‫אמא עושה את זה כשנגמר לה הוואליום.‬
‫- ג'י-איי ג'ו -‬
‫לכי.‬
‫- לא תקין -‬
‫אהלן.‬
‫תרגישו את החול מתחת לישבן שלכם.‬ ‫הוא קריר ורך.‬
‫...השנייה. זהו זה.‬
‫כל הכבוד. יופי.‬
‫היי, מתוקה. איך קוראים לך?‬
‫דבי.‬
‫את עובדת אצל מר וואטסיט?‬
‫מר וואטסיט.‬
‫כן. כמובן. אני אחת מהשדונים שלו.‬
‫את יודעת, שדונית קסומה.‬
‫כאן. עוד כמה צעדים.‬
‫בסדר. כן, בסדר.‬
‫בסדר. כל הכבוד. צעד אחר צעד.‬
‫שיט.‬
‫אילבן.‬
‫חיפשתי אותך המון זמן.‬
‫שמי הוא...‬
‫ד"ר קיי.‬
‫אני יודעת מי את.‬
‫ואני יודעת את מי את מחזיקה בשבי.‬
‫ואני גם יודעת...‬
‫שאת והחיילים שלך...‬
‫הולכים למות.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫עדיף לא להיאבק.‬
‫ככל שהאיום כלפיו גדול יותר,‬ ‫כך התגובה שלו תוקפנית יותר.‬
‫גברת רובין, מה עם האחרים?‬
‫רק רובין. ואל תדאגי. הם ממש מאחורינו.‬
‫קרה משהו, נכון?‬
‫לא, בכלל לא. הכול מתקדם בדיוק לפי התוכנית.‬
‫בועת אוויר... תעטוף את זה עם הז'קט שלך.‬ ‫-הנה.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫הנה. תנסה את...‬
‫היי. מצטערים. יש פה בעיה בצנרת.‬
‫את מחפשת במקרה את מר וואטסיט?‬
‫משם.‬ ‫-שם.‬
‫יש רוח קלה באוויר שמספרת לכם סוד.‬
‫אתם מביטים מעלה אל השמיים,‬ ‫מחפשים עננים, אבל כל מה שאתם...‬
‫מר וואטסיט?‬
‫שיט.‬
‫קצין. קצין!‬
‫וואו, היי, תירגעי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫כל הכבוד.‬
‫לוקאס! ראו אותנו!‬ ‫-לא, לא!‬
‫קח אותם מכאן. קדימה.‬
‫מה עם האחרים?‬ ‫-פשוט לך! קדימה!‬
‫לעזאזל! טוב. בואו.‬
‫זוזו. זוזו!‬
‫היי, אל תזוזו!‬
‫אשלי קליין היא מלשנית!‬
‫היי!‬
‫תפתחו את הדלת. תפתחו את הדלת הארורה!‬
‫אז אתה הסיבה.‬
‫הסיבה שהיה קשה כל כך לאתר אותה.‬
‫העצם בגרון שלי.‬
‫ואחרי כל המאמצים להסתיר אותה,‬ ‫אתה מביא אותה לכאן, מכל המקומות?‬
‫למה?‬
‫למה לסכן את חייה למען האחר?‬
‫מה אתה יודע שאני לא יודעת?‬
‫האמת שהוא מתאפק, אם אתה מאמין.‬
‫החום שאתה מרגיש...‬
‫מחליש אותו.‬
‫אבל בקור הוא משגשג.‬
‫אני יכולה לעצור את זה.‬
‫אבל תצטרך להתחיל לדבר.‬
‫לכי לעזאזל.‬
‫במצבך הנוכחי, אני חוששת שזה לא יעבוד.‬
‫לא הכי חדה, אה?‬
‫מאוחר מדי. התגבורת בדרך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אהיה זריז.‬
‫משלוח מצרכים.‬
‫איפה כל השאר?‬
‫בדרך.‬
‫קדימה, מתוקה. תרדי למטה. בואי.‬
‫רדי הנה ברגע זה או שמפלצת תאכל אותך.‬
‫תפתחו את הדלת!‬
‫שיט.‬ ‫-פנה את הדרך!‬
‫הגיע הזמן!‬
‫תפסתי אותך. זה טוב. יופי.‬
‫שלום. לאן נראה לכן שאתן הולכות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫היי, את צריכה ללכת. קדימה.‬
‫אנחנו נגיע ליער.‬
‫הקריפטונייט המחורבן הזה לא יגיע אלייך שם.‬
‫הופ, אי אפשר... לעזוב. באנו בשביל הנרי.‬
‫היי. קחי את המצפן הזה.‬ ‫תעקבי אחריו לצפון-מזרח.‬
‫זה ייקח אותך לבית הקברות.‬ ‫תמצאי את ננסי ואת האחרים.‬
‫היי, היי.‬
‫מה זה?‬
‫זה מנגנון אל-כשל, טוב?‬
‫מנגנון אל-כשל.‬ ‫-לא.‬
‫הוא ייפול איתי אם יקרה משהו.‬
‫לא. לא, הופ.‬ ‫-זו הדרך היחידה.‬
‫אני לא אסתכן בכך שאאבד אותך.‬
‫אני לא אסתכן.‬
‫הופר. לא.‬ ‫-תקשיבי, אני רוצה שתדעי משהו.‬
‫מכאן והלאה,‬
‫אני רוצה שתדעי כמה אני גאה בך.‬
‫אני כל כך גאה בך. אני כל כך גאה במה שעברת.‬
‫אני גאה במי שאת.‬
‫לא.‬
‫לא, הופ. הופר!‬
‫אני אוהב אותך, ג'יין.‬ ‫-הופר! לא. הופר.‬
‫הופ.‬
‫הופר!‬
‫הופ.‬
‫הופר!‬
‫הופר...‬
‫רמת החמצן בדם צונחת.‬
‫דום לב.‬
‫בסדר, ילדים. קדימה. תמצאו מושב מאחור.‬
‫היי.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, בואו נעשה חיים, אה? זה יהיה נהדר.‬
‫בסדר. בואו נחגור חגורות בטיחות.‬
‫בטיחות קודמת לכול. קדימה. אין זמן.‬
‫די נוח, נכון?‬
‫לא ממש.‬
‫סליחה.‬
‫רובין, לוקאס, שומעים? עבור.‬
‫שומעת. זו רובין.‬
‫לוקאס. אני שומע.‬
‫יש לנו בעיה כאן במאק.‬
‫איזו מין בעיה?‬
‫עזוב אותי, מטומטם!‬
‫אתה רוצה להסביר לי מה קורה כאן?‬
‫רד ממני.‬
‫חמישה ילדים נעדרים, המפקד.‬ ‫-איבדת חמישה ילדים?‬
‫איך זה קרה?‬ ‫-האישה הזו...‬
‫ג'ויס באיירז.‬
‫היא פרצה לבסיס.‬
‫היא עזרה להם לברוח דרך איזו מנהרה.‬
‫סליחה. אתה יכול לחזור על זה?‬
‫תקשיב. הילדים האלה לא בטוחים, בסדר?‬ ‫הם בסכנה.‬
‫ולמה לדעתך הם כאן, גברתי?‬
‫הם תחת חסותנו.‬
‫אם יורשה לי להתערב, אדוני.‬ ‫ראיתי מה עומד לקרות.‬
‫ועם כל הכבוד,‬ ‫אתה והחיילים שלך לא יכולים להגן על כלום!‬
‫טוראי!‬ ‫-היי.‬
‫רד ממנו.‬ ‫-היי, טוראי.‬
‫מה הבעיה שלך, טוראי?‬ ‫תוריד ממנו את הידיים.‬
‫זה כל מה שהצבא עושה? מכה ילדים?‬
‫ויל!‬ ‫-ויל.‬
‫אתה בסדר? מותק, אתה בסדר?‬
‫הם כאן.‬
‫תקפו את האיום הקרוב ביותר! תפעלו מיד!‬
‫כולנו נמות!‬
‫חבר'ה, תעמדו מאחוריי!‬
‫אחורה!‬
‫מתחת למיטות!‬
‫תישארו מאחוריי.‬
‫זוזו!‬
‫ויל!‬
‫אנחנו תחת מתקפה.‬ ‫אני חוזרת, אנחנו תחת מתקפה.‬
‫צריך לזוז. צריך לזוז!‬
‫מה עם הילדים האחרים? שיט!‬
‫רוצו!‬
‫אולי תיסע כבר?‬
‫אני נוסע!‬
‫אנחנו בורחים מכאן. עיניים עליי! תתקרבו.‬
‫בסדר.‬
‫ויל, בוא.‬
‫קדימה.‬ ‫-חכו לי, בבקשה. חכו!‬
‫אני לא מוכן למות!‬
‫חכו!‬ ‫-תישארו קרובים!‬
‫דרק, תזדרז, קדימה.‬
‫כולם בסדר? אתם בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר, ה"רדיו שק".‬ ‫אם נזוז מהר, אני חושב שנגיע לשם.‬
‫ניכנס למנהרות ונעוף מכאן.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר?‬
‫עיניים עליי, זוכרים? בסדר.‬
‫עצרו, עצרו.‬
‫טוב, קדימה!‬
‫תנו בראש!‬
‫קדימה! אלוהים.‬
‫אלוהים!‬
‫תחזיק מעמד, מותק. תחזיק מעמד!‬
‫מה לעזאזל קרה?‬ ‫-אין לי מושג, אבל אני מת על זה!‬
‫אחות.‬
‫אש!‬
‫תיזהרו!‬
‫מורי!‬
‫בן זונה!‬
‫אוי, שיט!‬
‫הילדים!‬
‫תחזיקי חזק!‬
‫זוזו! זוזו, חבר'ה.‬
‫לכו אחורה, חבר'ה. אחורה.‬
‫תתרחק ממנו! תתרחק!‬
‫האם אתה רואה אותם...‬
‫ויליאם?‬
‫האם אתה רואה את הילדים?‬
‫אתה יודע למה?‬
‫למה בחרתי בהם כדי לעצב מחדש את העולם?‬
‫זה בגלל שהם חלשים.‬
‫חלשים בגוף ובנפש.‬
‫בבקשה!‬
‫ניתן לשבור אותם בקלות.‬
‫ניתן לעצב אותם מחדש בקלות.‬
‫לשלוט בהם.‬
‫הכלים המושלמים.‬
‫ואתה...‬
‫ויל.‬
‫אתה היית הראשון.‬
‫ונשברת בכזו קלות.‬
‫הראית לי מה היה אפשרי,‬
‫מה יכולתי להשיג.‬
‫מסתבר שיש מוחות‬
‫שפשוט לא שייכים לעולם הזה.‬
‫הם שייכים לעולמי.‬
‫חיפשתי תשובות אצל מישהי אחרת, אבל...‬
‫היו לי כל התשובות.‬
‫רוצה להיות חבר שלי?‬
‫רק...‬
‫הייתי צריכה להפסיק לפחד כל כך.‬
‫לפחד ממי שהייתי באמת.‬
‫וואו! זה כל כך יפה!‬
‫- כל החברים מוזמנים -‬
‫- טירת באיירז -‬
‫ברגע שעשיתי את זה,‬
‫הייתי חופשייה כל כך.‬
‫כאילו שיכולתי לעוף.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬