Единадесет. - Майк.
Това...
Никога не се отказах от теб.
Търсех те вечер в продължение на... - 353 дни.
Чух те. - Защо не ми каза, че си там?
Че си добре? - Аз не й позволих.
Какво е това? Къде си била? - Ти къде беше?
Криел си я.
Крил си я през цялото време. - Да поговорим.
Насаме.
Предпазвал си я? Предпазвал си я? - Изслушай ме.
Опасно е повече хора да знаят за нея.
Опасно е и за теб и семейството. - Значи трябва да ти благодаря?
Не искам благодарности. Искам да опиташ да разбереш.
Не го правя. Не разбирам! - Добре. Просто не вини нея!
Тя е достатъчно разстроена. - Не виня нея. Виня теб! Виня теб!
Всичко е наред, хлапе. Наред е. - Не! Нищо от това не е наред.
Нищо не е наред. - Господи...
Ти си глупав, отвратителен лъжец! - Добре. Добре. Стига!
Лъжец! Лъжец! Лъжец! - Престани! Всичко е наред.
Добре си, хлапе. Добре си.
Съжалявам, хлапе.
Липсваше ни. - И вие на мен.
Говорехме за теб всеки ден.
Зъби.
Какво? - Имаш зъби.
Харесваш ли перлите?
Единадесет?
Аз съм Макс. Чувала съм много за теб.
Миличка.
Може ли да го видя?
Не е добре.
Знам.
Видях.
Какво друго видя?
Отворила си тази порта преди, нали?
Да.
Мислиш ли, че ако те върнем, ще можеш да я затвориш?
УИНОНА РАЙДЪР
ДЕЙВИД ХАРБЪР
ФИН УЛФХАРД МАЙЛИ БОБИ БРАУН
ГЕЙТЪН МАТАРАЗО КЕЙЛЪБ МАКЛАФЛИН
НОА ШНАП СЕЙДИ СИНК
НАТАЛИЯ ДАЙЪР ЧАРЛИ ХИЙТЪН
ДЖО КЕРИ ДАКР МОНТГОМЪРИ
КАРА БУОНО
С ШОН ОСТИН
И ПОЛ РАЙСЪР
СТРАННИ НЕЩА
ДЕВЕТА ГЛАВА ПОРТАТА
Тед! Би ли отворил?
Тед!
Почакайте, моля.
Здравейте. - Здравей.
Не знаех, че Нанси има сестра.
Какво му е смешното? - Аз съм майката на Нанси.
Да. - Г-жа Уилър.
Извинявай, а ти кой си?
Били. Били Харгроув.
Сигурно си дошъл при Нанси. - Нанси? Не. Тя не е мой тип.
Не, всъщност търся малката ми сестра Макс.
Казва се Максин. Няма я цял ден, честно казано.
Много се притесних.
Мислех, че е у Лукас, но г-жа Синклеър каза, че къщата е...
мястото им за срещи, така че...
Ето ме и мен.
На алеята им е много тъмно по това време на нощта.
Карай бавно.
Винаги. - Кажи на Майк да се прибира.
Спасявате ми живота.
По всяко време. - До по-късно.
Не е както преди. Разраснало се е.
Доста. Искам да кажа, дори да влезем там,
мястото е пълно с кучетата. - Демо-кучета.
Извинявай, какво? - Казах - демо-кучетата.
Демогоргорн и кучета. Събираш ги и звучи готино.
Кое му е важното сега? - Нищо. Съжалявам.
Мога да го направя.
Не ме слушаш. - Слушам те. Мога да го направя.
Дори Ел да може, има друг проблем.
Ако мозъкът умре, умира тялото. - Това е идеята.
Но ако сме прави за това...
Ако Ел затвори портата и убие армията на Умодера...
Уил е част от тази армия. - Затварянето ще го убие.
Харесва студа. - Какво?
Това ми повтаряше Уил.
Харесва студа.
Даваме му каквото иска.
Ако това е вирус и Уил е приемникът...
Трябва да го направим необитаем.
Ако харесва студа... - Трябва да го изгорим.
Да го направим където не знае. - Да, някъде далеч.
Карай по "Денфийлд" и ще видиш голям дъб.
Ще завъртиш наляво. Пътят ще свърши.
На 5 минути пеша оттам е.
Добре. По "Денфийлд" до дъба. После завивам наляво.
Това е. 10-ти канал, нали? - Канал 10. Слушай...
Уведоми ме, когато това нещо е извън него.
Отиди с него.
Какво? - С Джонатан.
Не, няма да оставя Майк.
Никой не го оставя.
Може да не ставам за гадже, но...
Оказа се, че от мен става страхотна бавачка.
Стив... - Всичко е наред, Нанси.
Всичко е наред.
Аз...
Само се пази. Не мога да те изгубя отново.
Няма да ме изгубиш. - Обещаваш ли?
Обещавам.
Ел, хайде, да вървим. Време е.
Добре.
Няма да говорим, така ли?
За какво? - Не знам. Любопитен съм
защо изведнъж изглеждаш като пънкарка от МТВ.
Не съм ядосан. Искам само да знам къде си била.
Това е всичко.
Да видя мама.
Добре.
Как стигна дотам? - С камион.
С камион? - Голям такъв.
Голям камион? Чий беше?
На мъж. - На мъж ли?
Приятен мъж.
Добре. Да видим дали съм разбрал.
Приятен мъж с голям камион те е закарал до майка ти и после?
Леля ти Беки ти е дала тези дрехи и грима ли?
Аз...
Не трябваше да тръгвам.
Не.
Вината не е твоя, хлапе, Трябваше да бъда там.
Не трябваше да те лъжа за майка ти.
Или кога можеш да излезеш.
Много неща не трябваше да правя.
Понякога се чувствам сякаш...
Сякаш съм черна дупка или нещо подобно.
Черна дупка? - Да. Онова нещо в космоса.
Изсмуква всичко и го унищожава.
Сара имаше книга за космоса. Обожаваше я.
Коя е Сара? - Сара ли?
Сара е момичето ми.
Моето малко момиченце.
Къде е тя?
Там е работата, хлапе. Тя...
Напусна ни.
Мъртва е. - Да.
Черната дупка я погълна.
И някак...
Просто бях изплашен.
Страхувах се, че така ще стане и с теб.
Мисля, че за това...
се ядосах така.
Съжалявам за всичко.
Мога да бъда толкова...
Глупав? - Да, глупав.
Много глупав.
И аз бях глупава.
Нарушихме правилото си.
Не го мразя, между другото. Целият този вид.
Готино е.
Яко.
Добре. Разбира се.
Яко е.
Добре.
Сега ще пасне. - Необходимо ли е?
Да, такова е. Това е научно откритие.
Не можем да го погребем като обикновен бозайник. Не е куче.
Добре. Добре. Но ти ще обясняваш на г-жа Байърс.
Боже. Помогни ми. - Какво да правя?
Дръж вратата. - Добре, държа я.
Господи. - Боже.
Майк, би ли престанал? - Не беше там, Лукас.
В лабораторията има стотици кучета.
Демо-кучета. - Началникът ще се погрижи.
Сякаш се нуждае от защита. - Треньорът казва да играеш
и ти изпълняваш. Ясно. - Това не е глупава игра.
Дори не сме в нея. На скамейката сме.
Искам да кажа...
Да, на скамейката сме, така че няма какво да направим.
Не е съвсем вярно.
Демо-кучетата имат колективно съзнание.
Избягаха, защото ги повика. - Ако привлечем вниманието им...
Може да ги изведем. - Разчистваме пътя към портата.
И всички умираме. - Едната гледна точка.
Не е гледна точка, а факт. - Сетих се!
Тук началникът изкопал дупка. По този път ще стигнем тунела.
Точно тук. Като център е.
Тунелите минават оттук. Може би ако го подпалим...
Не. - Умодера ще извика армията си.
Ще дойдат да ни спрат. - Ще отидем към изхода.
Докато осъзнаят, че ни няма... - Ел ще е при портата.
Няма да стане. Не. Не. Не.
Никакво "но". Обещах да ви пазя и това планирам да направя.
Оставаме тук на скамейката. Чакаме екипът да си свърши работата.
Разбирате ли? - Не е глупава игра.
Всички ли разбират?
Трябва ми "да".
Брат ми.
Не бива да разбира, че съм тук. Ще ме убие. Ще ни убие.
Сънувам или си ти, Харингтън?
Аз съм. Не се подмокряй.
Какво правиш тук, амиго?
Бих те попитал същото. Амиго.
Търся доведената ми сестра. Едно птиченце ми каза, че била тук.
Странно. Не я познавам. - Дребна? Червенокоса? Малко кучка.
Не ми говори нищо. Съжалявам, приятел.
Знаеш ли, не знам...
Цялата тази ситуация, Харингтън, не знам.
Изнервя ме. - Така ли? Защо?
13-годишната ми сестра липсва цял ден.
А после я намирам с теб в къщата на непознат.
И ти ме лъжеш за това.
Изпускали са те като дете или какво?
Не знам какво не разбра от казаното от мен.
Тя не е тук.
Тогава коя е тази?
Мамка му! Видя ли ни?
Мамка му. Слушай...
Казах ти да забиваш краката.
Я виж ти.
Лукас Синклеър. Каква изненада.
Казах да стоиш далеч от него. - Били, върви си.
Не ми се подчини. Знаеш какво става, когато го направиш.
Били. - Чупя неща.
Били! Спри! Били! Спри!
Махни се от мен... - Може би ти ще ме чуеш.
Стой далеч от нея. Стой далеч от нея! Чу ли ме?
Казах да се махнеш от мен!
Мъртъв си, Синклеър. Мъртъв си.
Не. Ти си.
Стив!
Значи все пак има огън в теб.
Чаках да срещна крал Стив, за който всички ми говорят.
Разкарай се.
Сритай му задника, Стив!
Убий кучият син! Сега! Сега!
Убий кучият син! - Били!
По дяволите! - Мамка му!
Никой не ми казва какво да правя.
Ставай! - Ще го убиеш.
Какво е това? Какво направи, глупачке?
Мамка му!
Ще оставиш приятелите ми на мира. Разбираш ли?
Майната ти.
Кажи, че разбираш! Кажи го! Кажи го!
Какво? - Разбирам.
Да се махаме оттук.
Всъщност е приятно.
Ще го направим тук.
Сигурна ли си, че идеята е добра?
Съществото достатъчно държа Уил.
Да убием кучият син.
Татко!
Нека аз да свърша тежката работа отпред.
Пази си силите за по-надолу.
Добре ли си?
Нанси?
Не, не го докосвай.
Приятел.
Няма нищо. Би се добре. Срита те, но ти се би.
Добре си. - Караш 800 метра направо
и после наляво при "Синай".
Какво става?
Боже мой! - Спокойно. Карала е преди.
На паркинг. - Брои се.
Щяха да те оставят. Обещах, че ще се държиш добре.
Какво става?
Боже мой. Не! Спри колата. Намали.
Казах ти, че ще откачи. - Спри колата!
Млъкнете! Опитвам да се съсредоточа.
Това е "Синай". Завий наляво. Завий наляво.
Какво става? Боли.
Боли! Боли! Боли! Боли!
Пуснете ме! Пуснете ме! Боли!
Боли! Пуснете ме! Пуснете ме! Боли!
Мамо. - Не!
Пуснете ме! Пуснете ме!
Ехо!
Невероятно. - Казах ти. Зумър.
Хора.
Не. Хора.
Къде си мислиш, че отиваш? Да не би да си глух?
Няма да слизаме долу. Бях ясен.
Няма шанс да отидем в дупката.
Това приключва сега! - Стив, разстроен си. Разбирам.
Важното е, че член на групата има нужда от помощта ни
и е наш дълг да я осигурим.
Знам, че обеща на Нанси, че ще ни пазиш в безопасност.
Пази ни.
Мамка му!
Почти сигурен съм, че е насам. - Почти или си сигурен?
100% сигурен. Следвайте ме и ще разберете.
Не мисля така.
Ако някой от вас умре долу, ще винят ме. Ясно ли ви е?
Оттук нататък аз водя. Хайде, да вървим.
Хайде.
Побързайте.
Стой тук.
Мамка му.
Здравей, докторе.
Тези гадове добре са те подредили.
Всичко е наред, не говори. Държа те. Държа те.
Исках да ти кажа...
Единадесет, д-р Оуенс. Доктор Оуенс, Единадесет.
Беше при мен една година
и е на път да ни спаси кожите.
Може би когато това свърши, ти също ще й помогнеш.
Може да й помогнеш да води нормален живот,
в който няма да бъде нападана и затваряна -
третирана като лабораторен плъх.
Не знам, просто разсъждавам.
Но си помисли.
Не ходи никъде.
Боже. - Какво е това място?
Хайде. Продължете да вървите.
Какво, по дяволите?
Мамка му!
Помощ! Помощ! Помощ! - Дъстин.
Дъстин! - Дъстин!
Какво стана? - В устата ми е! Влезе в нея!
Мамка му.
Добре съм.
Сериозно ли? - Много смешно, човече.
Много хубаво. - Какъв идиот.
Задръжте. Чакайте.
Добре, Уилър.
Намерихме центъра ти.
Да го намокрим.
Не се получава. Не се получава. Мамо, слушаш ли ме?
Почакай. - Колко още?
Погледни го! - Джонатан, чакай!
Убиваш го! - Почакай.
Не! Не, остави го! - Убиваш го!
Джонатан. Джонатан. Вратът му! Вратът му!
Не. Не.
Стой тук.
Готови ли сте? - Да.
Готови. - Готови.
Запали я.
Здраво съм затънал.
Добре.
Разкарай се от сина ми!
Вървете! Вървете!
Да вървим! Да вървим! - Боже мой. Боже мой.
Уил, миличък.
Уил. Уил.
Моля те, Уил. Уил. - Хайде, приятел.
Моля те. Чуваш ли ме? Моля те. Уил.
Мамо? - Скъпи. Господи.
Началник, там ли си? Чуваш ли?
Да, чувам. - Затваряйте.
Боже мой! Боже мой!
Насам!
Помощ! Помощ!
Почакай! - Стив, издърпай го.
Всички назад! Назад!
Добре ли си? - Трябва да тръгваме.
Дарт.
Дъстин, върни се. - Доверете ми се, моля ви.
Аз съм. Аз съм. Приятелят ти Дъстин.
Дъстин е. Помниш ли ме?
Ще ни пуснеш ли да минем?
Добре. Съжалявам. Извинявай за бункера.
Беше много гадно.
Гладен ли си? Да?
Той е луд. - Млъкнете.
Имам от любимото ни. Нуга.
Виж това. Вкусно. Тук.
Хапвай, приятел. Хайде. Хайде.
Да вървим.
Много е. Имам още.
Сбогом, приятел.
Да вървим! Да вървим!
Намери нещо от миналото си, което те ядосва.
Сега го канализирай.
Татко!
Да вървим! Да вървим!
Господи!
Какво беше това?
Идват. - Бягайте! Бягайте!
Да вървим! Да вървим! - Хайде, Майк! Върви, Майк!
Там! Там! - Хайде, да вървим.
Вървете! Да вървим! Хайде! Хайде!
Хайде! - Побързайте! Хайде!
Хайде! Хайде! - Лукас, хайде. Хвани ми ръката.
Хайде. Издърпай го.
Мамка му. - Тук е.
Дъстин! Хайде!
Не!
Това е...
Единадесет.
Мамка му!
Имаш рана, Единадесет.
Ужасна рана.
Аз отворих портата.
Загнива. Ще нараства.
Разпространява. - Татко!
И в крайна сметка ще те убие.
Джейн!
Справи се добре, хлапе.
Справи се толкова добре.
ЕДИН МЕСЕЦ ПО-КЪСНО
След разпространяването на уличаващия запис,
някога тихото градче Хокинс, Индиана,
стигна до неочаквано място.
Националните прожектори.
Под натиск, високопоставени членове от Министерството на енергетиката
признаха участието си в смъртта и покриването й
на жителката на Хокинс Барбара Холанд, която почина от излагане
на експериментален химически асфиксиент,
които изтекъл от лабораторията.
Изпратихме Ейприл Клайн, за да говори с жителите на Хокинс,
които ни казаха, че смятали, че живеят в безопасен град.
Град, в който както казват, нищо не се случва.
Началник.
Как е кракът? - По-добре.
С футболната ми кариера е свършено. Искаш ли? Не мога да го доям.
Не. На диета съм. - По-добър си от мен.
Взех ти нещо.
Помислих си... - Понякога изненадвам дори себе си.
Бих почакал нещата да се успокоят.
Колко дълго?
Искаш безопасност? Година. - Година?
Ами една вечер навън? - Една вечер?
Да. Колко ще е рисковано?
Какво й е важното на една нощ?
Да, справи се. Виждаш ли?
Мамо!
Трябва ли винаги да снимаш всичко? - Не. Само хубавите неща.
Сигурна ли си, че още танцуват така? - Да. Така се случва.
Това ли се случва? - Да. Това е.
Чакай. - Достатъчно.
Още една. Само една. - Защо?
Изгледаш толкова красив. Майк.
Искаш ли да танцуваме?
Не. Трябва да отидем там. Да го направим... Спри.
Обичам тази песен. А ти?
Да, обичам я. Но не колкото теб, Люки.
Махни се от стаята ми! - Това заболя.
Ще си струва. Обещавам.
Виждаш ли? Хубава си.
Кучи син! Кучи син!
Къде го видя последно? - Тук, когато го извадих.
Какво толкова важно има там?
Изглеждаш прекрасно, миличък. - Намерих го.
Превозът ти. Дъсти!
Добре.
Приятел, стигнахме.
Помни, щом влезеш там... - Правя се, че не ми пука.
Не ти пука. Готово. Учиш се, приятелю. Учиш се.
Какво? - Изглеждаш страхотно. Страхотно.
Сега ще влезеш вътре. Ще изглеждаш невероятно.
Ще ги сразиш. - Като лъв.
Не прави така. - Добре.
Късмет.
Много сте шик, г-не. - Благодаря, милорд.
Нанси.
Какво има в това? - Чисто гориво.
По дяволите. Какво ти се е случило? - Как така какво ми се е случило?
Косата ти. - Има ли гнездо на птици в нея?
Какво значи "Какво не е наред?" Няма никакво гнездо на птици.
Постарах се.
Макс...
Хубава е, нали? Искаш ли да...
Искаш ли... Нали се сещаш? Само ти и аз.
Опитваш да ме поканиш на танц ли? - Не, разбира се, че не.
Освен ако не искаш. - Много мило. Хайде.
Момчето-зомби.
Искаш ли да танцуваш? - Аз не...
Искам да кажа, да. Разбира се. - Супер.
Пожелай ми късмет, Майк. Отивам.
Стейси. - Скъса с Дженифър. Не е мой тип.
Да?
Ще танцуваме ли?
Не, благодаря.
Боже мой.
Здравей. - Здравей.
Искаш ли да танцуваме? - Какво?
Хайде. Да вървим.
Ето така.
По-близо.
Малко по-близо. Добре.
Сега почувствай музиката.
Ритъмът. Започни да се движиш по него.
Да. Така.
Добре ли е? - Така е добре.
Добре. - От приятелите на брат ми,
ти си ми любимият.
Винаги си бил. - Наистина ли?
Да.
Момичетата на тази възраст са глупави.
Дай им няколко години и ще помъдреят.
Ще ги побъркаш.
Мислиш ли? - Знам го.
Здравей. - Здравей.
Помислих, че ще те намеря тук.
Уил искаше да му дам пространство.
Давам му няколко метра.
Какво ще кажеш?
Сигурен съм, че г-н Купър се пенсионира през 70-те, така че...
може би няма да има проблем.
Дай ми я.
Как се справяш?
Знаеш. - Да.
Чувството никога не отминава. Вярно е каквото казват.
Всеки ден става малко по-лесно.
Изглеждаш красива.
Искаш ли танцуваме?
Не знам как.
И аз не знам. Искаш ли да разберем?
Добре. Ето така. Да, така.
Превод: The Evil Queen subs.sab.bz