Nu se poate !
Mâinile sus !
Ai uitat de camerele de supraveghere ?
Uite ce e, dr Brenner m-a cerut in mod specific. Bine ?
Cum crezi că am intrat aici ?
- Cum te cheamă ? - Jim Hopper.
Seriful Jim Hopper.
Da, il am pe Jim Hopper...
Repetă.
Te superi dacă imprumut asta ?
Bea.
O să te calmeze.
O să te ajute să gândesti limpede.
Nu stiu ce să fac.
Stiu, stiu...
In tot acest timp...
Il simteam.
Era...
Era atât de aproape. Era chiar acolo. Stiam că e in viată.
Mâinile noastre aproape că se atingeau.
Acum parcă...
Dumnezeule ! Nu-l mai simt.
- Nu te uita asa la mine. - Cum ?
Cum se uită toti la mine. De parcă as fi nebună.
Nu o să-ti placă asta,
dar cred că trebuie să iei in considerare posibilitatea ca toate acestea
să fie doar in mintea ta.
- Iti amintesti de mătusa ta Darlene ? - Nu.
Nu, asta nu e asa.
Când se intâmplă asa ceva,
mintea ta inventează chestii pentru tine, ca să faci fată situatiei.
Mâine are loc inmormântarea băietelului nostru
si tu spui că corpul lui e fals.
Că e in perete.
Cum iti explici asta ?
Nu are noimă. Chiar nu are.
Măcar du-te la un psiholog sau...
- Ce zici de pastorul Charles sau cineva... - Nu ! Ei nu pot să ajute.
Joyce, tocmai mi-ai spus că Will a murit.
Ce altceva e de făcut ?
Hei.
Will ?
Ce spunea Will ?
"Ca acasă..." "Ca acasă..."
Dar intunecos ?
Si pustiu.
"E pustiu si frig". Stai, a zis frig ?
Nu stiu. Statia aia stupidă se tot intrerupea.
Parcă ar fi ghicitori in intuneric.
"Ca acasă...". Ca casa lui ?
Sau poate ca orasul Hawkins.
Cu susul in jos.
- Ce a zis ? - Cu susul in jos.
- Ce ?! - Cu susul in jos.
Când El ne-a arătat unde e Will, a intors placa invers, nu ?
Cu susul in jos.
- Intunecos. Pustiu. - Tu intelegi ce zice ?
- Nu. - Băieti, gânditi-vă putin.
Când am căutat-o cu El pe Will, ne-a dus la el acasă, nu ?
- Da. Si nu era acolo. - Dar dacă era ?
Dacă nu puteam noi să-l vedem ? Dacă era in cealaltă parte ?
Dacă ăsta e orasul Hawkins
si ăsta e locul unde e Will ? Tărâmul cu susul in jos.
Ca Valea Umbrelor.
Will ?
Il văd ! Hei, stai pe loc !
Valea Umbrelor e o dimensiune,
o reflectie intunecată sau un ecou al lumii noastre.
E un loc al decadentei si mortii.
Will ?
Un tărâm al haosului si al monstrilor.
E chiar lângă tine, iar tu nici măcar nu-l vezi.
Will ?
O dimensiune alternativă.
Dar cum ajungem acolo ?
- Faci vraja Umbra Miscătoare. - In viata reală, prostutule.
Noi nu putem s-o facem, dar...
Probabil ea poate.
Stii cum ajungem acolo ? In tărâmul cu susul in jos ?
Doamne !
Ce naiba ?!
Hei !
Salut, pustiule.
Ce se intâmplă ?
Tatăl tău o să rămână peste noapte aici. Pe canapea.
Voi sta aici cât vreti voi. Bine ?
Cum rezisti ?
Ce s-a intâmplat ?
- Nu-ti face griji pentru asta. - Mamă.
Creatura aceea pe care ai văzut-o inainte s-a intors ?
Jonathan, ajunge.
Putem vorbi ?
Intre patru ochi ?
- Trebuie să pleci. - Uite, stiu că esti supărat. Toti suntem.
Dar trebuie să mă asculti. Mama ta e bolnavă, foarte bolnavă.
Dar prezenta ta aici doar inrăutăteste lucrurile, ca intotdeauna.
- "Inrăutăteste lucrurile" ? - Da !
A dărâmat peretele cu un topor.
A zis că Will era in interiorul lui si că ii vorbea.
- Poate că era. - Asta nu e o glumă.
Mama ta era pe jumătate inghetată când am ajuns aici.
Tremura, era speriată de moarte.
Dacă vii aici si incepi să-i alimentezi halucinatiile sau cum vrei tu să le spui,
o să innebunească de tot.
Ai inteles ?
Uite ce e, sunt de partea ta. Sunt aici ca să ajut.
Voi face lucrurile mai bune pe aici pentru noi toti.
Slavă Domnului că esti aici.
Fă-mi o favoare. La inmormântarea de mâine, poartă-te frumos.
Dacă nu vrei să o faci pentru mine, fă-o pentru mama ta.
Dă ăla jos. Nu e potrivit.
Tată, mă sufoci.
Trebuie să fie putin strâns.
Arată bine.
Incepem.
Esti drăgută, scumpo.
Altceva ?
Poti imprumuta pantofii mei negri cu toc dacă vrei.
Ăia pe care i-ai purtat la aniversarea lui Cathy.
Nu, multumesc.
Haide. E timpul să mergem.
Haide.
Nu te teme, căci Eu sunt cu tine.
Nu te uita cu ingrijorare, căci Eu sunt Dumnezeul tău.
Eu iti voi da tărie. Da, Eu te voi ajuta.
Eu te voi sprijini cu dreapta mea cea tare.
In vremuri ca acestea credinta ne e pusă la incercare.
Cum, dacă El e cu adevărat milostiv,
ar putea Dumnezeu să ia dintre noi pe cineva atât de tânăr si de nevinovat ?
Ar fi usor să intoarcem spatele lui Dumnezeu.
Dar trebuie să nu uităm că nimic,
nici măcar o tragedie, nu ne poate separa de dragostea Lui.
Ne-am adunat aici astăzi pentru a găsi mângâiere in adevărul Scripturii
si să-l inconjurăm pe Will si familia lui...
Abia astept să-i spunem lui Will că Jennifer Hayes
a plâns la inmormântarea lui.
- Regret nespus. - Vă multumesc din suflet că ati venit.
- Dacă putem face ceva... - Multumesc foarte mult.
Aveti grijă, da ? Multumesc.
Multumesc că ati venit.
Văd că Will Inteleptul s-a intors.
- Cu ce trage din baston ? - Mingi de foc.
N-am găsit creionul rosu, de aia sunt verzi.
Dacă e asa intelept, la ce are nevoie de mingi de foc ?
De ce nu ii intrece in desteptăciune pe băietii răi ?
De cele mai multe ori asa face.
Dar uneori si băietii răi sunt destepti.
Stii ?
Da.
Si are nevoie de mingi de foc ?
Da, ca să-i prăjească.
Bine... Nu stiu cine te-a crescut,
dar o să-ti iau creioane colorate noi,
căci arată de parcă ar trage cu verze.
Will ! Will, noi suntem ! Esti acolo ?
Ne auzi ? Noi suntem aici !
Alo ? Mamă ?
- De ce nu ne aude ? - Nu stiu !
Mamă, se apropie !
Ea a fost acolo.
Prin zona asta stim sigur că a fost, da ?
- Deci aia e... - Casa lui Steve.
Si asta e pădurea in care au găsit bicicleta lui Will si asta e casa mea.
- Locurile astea sunt apropiate intre ele. - Da. Exact.
Adică, toate sunt intr-o rază de o milă sau asa ceva.
Orice e creatura asta, nu se deplasează departe.
Vrei să te duci acolo.
- S-ar putea să nu găsim nimic. - Eu am găsit ceva.
Si dacă o vedem,
ce facem ?
O omorâm.
- Ce faci ? - Lasă-mă o secundă.
Serios ?
Ce ? Vrei să găsesti creatura si să-i faci incă o poză ? Să tipi la ea ?
E o idee groaznică.
Ei bine, e cea mai bună pe care o avem.
Ce ? Poti povesti oricui, dar nu o să te creadă nimeni.
- Stii asta. - Mama ta m-ar crede.
- A trecut prin destule. - Merită să stie.
Da, si o să-i spun... Când creatura asta o să fie moartă.
Nu stiu ce naiba a cauzat asta.
- Să aruncăm o privire. - Da.
Dl Clarke a spus că nu a mai văzut asa ceva.
Dl Clarke ?
Da, el conduce clubul audio-vizual.
Zău ?
Aparent, elevii mai putin atletici sunt innebuniti după chestiile astea.
Dle Clarke ?
O, salut.
Cum faceti fată, băieti ?
Suntem in... doliu.
Omule, astea nu sunt napolitane Nilla Wafers originale.
Ne intrebam dacă aveti timp să vorbim.
- Avem câteva intrebări. - O groază de intrebări.
Stiti că in Cosmos Carl Sagan vorbeste despre alte dimensiuni ?
Dincolo de lumea noastră ?
Da, desigur. Teoretic.
Corect, teoretic.
Deci, teoretic, cum ajungem acolo ?
V-ati gândit la interpretarea multiple-lumi a lui Hugh Everett, nu ?
In principiu, există universuri paralele.
Sunt la fel ca lumea noastră, dar doar variatii infinite ale acesteia.
Ceea ce inseamnă că există o lume
in care intâmplarea asta tragică nu s-a intâmplat niciodata.
Noi nu la asta ne referim.
Noi ne gândeam mai mult la o dimensiune diabolică, precum Valea Umbrelor.
Ati auzit de Valea Umbrelor ?
Un ecou al lumii materiale, in care necrotica si magia umbrelor...
Da, exact.
Dacă asta ar exista, un loc precum Valea Umbrelor,
cum am călători până acolo ?
- Teoretic. - Păi...
Imaginati-vă un echilibrist
care stă pe o sârmă.
Sârmă e dimensiunea noastră.
Iar dimensiunea noastră are reguli.
Poti să te misti inainte si inapoi.
Dar ce-ar fi dacă
in vecinătatea echilibristului nostru e un purice ?
Puricele poate, de asemenea, să se miste inainte si inapoi, ca echilibristul.
- Corect ? - Corect.
Uitati unde lucrurile devin foarte interesante.
Puricele poate să se miste si asa, de-a latul sârmei.
Poate chiar să se ducă
sub sârmă.
- Cu susul in jos. - Exact.
Dar noi nu suntem puricele, ci echilibristul.
Da, in această metaforă, noi suntem echilibristul.
Asadar, nu putem merge cu susul in jos ?
Nu.
Există vreo cale pentru echilibrist să ajungă acolo ?
Păi... ar trebui să creati o cantitate imensă de energie.
Una mai mare decât pot oamenii acum să creeze,
pentru a deschide un fel de ruptură in timp si spatiu,
iar apoi...
Creati un portal.
- Ca o poartă ? - Da, ca o poartă.
- Dar mă repet, totul e doar... - Teoretic.
Dar dacă această poartă deja există ?
Dacă ar exista, cred că am sti.
Ar perturba gravitatea, câmpul magnetic, mediul nostru.
La naiba, ar putea chiar să ne inghită cu totul.
Stiinta e marfă. Dar mă tem că nu e foarte iertătoare.
Serifule !
Alo !
- Dumnezeule, esti bine ? - Ce căutati aici ?
- Am incercat să sunăm, dar... - Da, telefonul e mort.
Bev Mooney a venit la sectie azi-dimineată supărat rău.
Zicea că Dale si Henry s-au dus la vânătoare ieri
si nu s-au intors acasă.
Initial a crezut că s-au dus la vreun chef, dar acum nu mai e asa sigură.
Cred că toată treaba asta cu Will Byers i-a speriat pe toti.
- Unde a fost asta ? - La sectie.
Nu, unde s-au dus Henry si Dale să vâneze ?
Pe lângă Kerley.
- Mirkwood. - Ce ?
Bine.
Intoarceti-vă la sectie, mă ocup eu de asta.
- Esti sigur ? - Da.
- Apropo, au găsit masina Barbarei. - Ce ?!
Masina lui Barbara Holland. Până la urmă, se pare că a fugit.
Politistii statali au găsit-o târziu noaptea trecută intr-o statie de autobuz.
E amuzant, nu ? Ne fac mereu treaba.
Da, e amuzant.
Iar nu si-a luat medicamentele ?
Si-a petrecut prea mult timp cu Joyce Byers.
Eu asa cred.
- Ce faci ? - Ce ti se pare că fac ?
Vrei să mori de frig la iarnă ?
- Ti-am spus să nu dai astea jos. - Imi stăteau in cale, dragă.
Cât o să le tii atârnate ? Pe bune acum.
E o rusine ce au făcut ei acestei familii.
- Cine ? - The Sattler Company.
Am trecut pe la carieră in drum incoace. Am vrut să arunc o privire.
Nu mi-a venit să cred. Pur si simplu nu mi-a venit să cred.
Nu există semne de avertizare, nu e nici un gard, nu e nimic.
Părerea mea e că ar trebui trasi la răspundere.
Ar fi nevoie de multă energie pentru a construi o asemenea poartă.
Dar sigur asta s-a intâmplat.
- Altfel, cum putea Will să ajungă acolo ? - Asa e.
Ce vrem noi să stim e dacă stii unde e poarta.
Atunci de unde stii despre tarâmul cu susul in jos ?
Dustin, ce faci ? Dustin ?
- Dustin ! - Dustin !
- Trebuie să văd busolele voastre. - Ce ?
Busolele voastre. Toate busolele voastre, chiar acum !
Ce e interesant la chestia asta ?
- Păi, toate arată nordul, nu ? - Da, si ?
- Păi, ăsta nu e nordul adevărat. - Cum adică ?
Exact ce am spus. Ăla nu e nordul adevărat.
Voi chiar atât de obtuzi sunteti ?
Soarele răsare in est si apune in vest. E corect ?
Ceea ce inseamnă că nordul real e acolo.
Deci spui că busolele sunt stricate.
Tu stii cum functionează o busolă ?
- Vezi vreo baterie in ea ? - Nu.
Nu, nu vezi. Pentru că nu are nevoie de o baterie.
Acul e atras in mod natural către nordul magnetic al Pământului.
Si ce au busolele ?
Asta nu intelegeam, dar apoi mi-am amintit.
Directia unei busole poate fi schimbată folosind un magnet.
In prezenta unui câmp magnetic mai puternic,
acul deviază spre acea putere.
Si apoi mi-am amintit ce a spus dl Clarke.
Poarta ar avea o energie atât de mare...
- Incât ar perturba câmpul electromagnetic. - Exact.
Adică, dacă ne luăm după nordul indicat de busole...
Ne vor conduce la poartă.
- Ce faci aici ? - Tu ce faci ?
- Nimic. - Sper că nu e pentru mine aia.
Ce ?! Nu. Nu, eu doar...
Mă gândeam să intru in echipa de softball.
Ascultă, imi pare foarte rău.
Adică, imi părea si inainte să mă ameninti cu bâta de baseball.
Bine.
Am intrat in panică si...
- Am fost un nesimtit. - Da, ai fost.
- Ai avut probleme cu ai tăi ? - Absolut, dar...
Cui ii pasă ? Dă-i incolo. Ai aflat ceva despre Barbara ?
- Părintii au auzit de ea ? Ori... - Nu.
Ascultă.
Ce zici, mergem la un film diseară ?
Hai să pretindem că totul e normal pentru câteva ore.
All The Right Moves e incă in cinematografe.
Stii, cu seducătorul tău din Risky Business ?
Da, stiu.
Carol crede că semăn cu el. Tu ce crezi ?
Nu cred că pot.
Am fost foarte ocupată cu inmormântarea si...
... cu fratele meu.
A fost o perioadă foarte grea pentru el.
Da, sigur. Desigur, da.
Asadar...
Ar trebui să plec.
Scuze.
Te sun eu mai târziu. E bine asa ?
Da, desigur.
- Esti aici pentru bani ! - Nu !
Pentru bani ! Recunoaste !
Nu esti aici pentru Will. Niciodată nu ti-a păsat de el. Niciodată !
Iisuse, Joyce, azi a fost inmormântarea. Trebuie să facem asta chiar acum ?
Nu-mi vine să cred că m-am lăsat dusă de nas.
- Sunt aici ca să ajut, Joyce. - Să ajuti ?
Am putea folosi banii pentru lucruri bune.
Cum ar fi să-ti plătesti datoriile ?
Ca să plătim pentru educatia lui Jonathan !
- Nu face asta. - Ce să fac ?
- Nu mă minti ! - Nu te mint !
Ia spune, la ce facultate vrea să se ducă ?
Ce ?
La ce facultate vrea Jonathan să se ducă ?
Dacă luăm banii aceia, oriunde vrea el !
NYU, Lonnie !
Vrea să se ducă la NYU de la sase ani !
Atunci la NYU o să se ducă !
Iesi afară.
Afară !
Ai nevoie de mine aici, Joyce.
Frate, nu mai am nevoie de tine de foarte mult timp !
Nu ? Uite ce s-a intâmplat.
Să nu indrăznesti.
- Măcar eu am fost aici ! - Haide, Joyce.
Uită-te si tu la locul ăsta.
Toate luminitele tale de Crăciun...
Ce naibii ar trebui să cred ? Că esti o mamă bună ? Esti vraiste !
Oi fi vraiste, oi fi nebună. Mi-oi fi pierdut mintile !
Dar Dumnezeu să mă ajute, voi tine luminitele aici până in ziua când voi muri
dacă cred că există o sansă ca Will să fie incă in viată !
Acum iesi afară !
Iesi din casa mea !
In doze tintesti, nu ?
De fapt, vezi spatiul dintre doze ?
Acolo tintesc.
Sigur.
Ai mai tras cu o armă ?
Mi-ai cunoscut părintii ?
Eu n-am mai tras de la zece ani.
Tata m-a dus la vânătoare de ziua mea.
M-a obligat să ucid un iepure.
- Un iepure ? - Da.
Cred că s-a gândit că asta m-ar face mai bărbat.
Am plâns o săptămână intreagă.
Iisuse.
Ce ? Sunt fanul lui Thumper.
- La tatăl tău m-am referit. - Da.
Cred că el si mama s-au iubit la un moment dat, dar...
Eu n-am fost prin preajmă pentru partea aia.
Da.
Tinteste si trage, atâta tot.
Eu cred că părintii mei nu s-au iubit niciodată.
Atunci de ce s-au căsătorit ?
Mama era tânără.
Tata era mai in vârstă,
dar avea un job comod, bani, provenea dintr-o familie bună.
Asa că si-au cumpărat o casă drăgută intr-o fundătură
si si-au intemeiat familia nucleară.
La naiba cu asta.
Da.
La naiba cu asta.
- Alo ? - Hei.
Jim ?
Da.
De ce mă suni aici ? Ti-am zis să nu mă suni.
Stiu, stiu, stiu. Voiam doar să...
Voiam doar să-ti aud vocea si...
Voiam să-ti spun că...
Chiar după tot ce s-a intâmplat, eu nu...
Nu regret nimic.
Acei sapte ani au fost totul pentru mine.
Ai băut ?
Nu.
Scumpule, hei...
Hei, e in regulă. E in regulă.
De fapt, am băut. Imi cer scuze.
- Jim, nu pot... - Ai grijă de tine, da ?
Salută-l pe Bill din partea mea.
Esti sigur...
Cât mai e ?
Nu stiu. Astea indică doar directia, nu si distanta.
Chiar trebuie să inveti mai multe despre busole.
Zic si eu.
De unde stim când am ajuns la poartă ?
Cred că un portal către o altă dimensiune va fi destul de evident.
Crezi că El se comportă ciudat ?
Intrebi dacă ciudata se comportă ciudat ?
Adică, mai ciudat decât de obicei ?
Nu stiu. Cui ii pasă ?
- Cat de departe, papa ? - Mai departe decât am fost vreodată.
- Baia ? - Da.
Da, baia.
E in ordine ?
Bine.
Mike.
Da ?
Hai să ne intoarcem.
- Ce ?! De ce ? - Sunt obosită.
Sunt sigur că aproape am ajuns. Mai rezistă un pic, da ?
N-ai spus ce transmiteam.
Ce ?
Ieri.
Ai spus că transmiteam ceva si că de aceea mi-ai făcut poză.
Nu stiu.
Cred că...
Am văzut o fată care incerca să fie altcineva.
Dar in acel moment
parcă erai singură. Sau credeai că esti.
Si e in regulă să fii tu insăti.
Asta e o aiureală.
Ce ?
Nu incerc să fiu altcineva.
Doar pentru că mă văd cu Steve si tu nu il placi...
Stii ceva ? Las-o baltă. Am crezut doar că e o poză bună.
- De fapt, e un băiat cumsecade. - Bine.
Ieri, la faza cu aparatul... El nu e deloc asa.
Era doar protector.
Da, se poate spune si asa.
- Si ce ai făcut tu a fost in regulă ? - Nu, n-am zis niciodată asta.
Avea tot dreptul să fie furios.
Bine, bine. Asta inseamnă că trebuie să-l plac ?
Nu.
Ascultă, să nu crezi că am ceva personal cu el.
Pe cei mai multi oameni nu ii plac. El e in vasta majoritate.
Stii, chiar incepusem să cred că esti un tip OK.
- Zău ? - Zău !
Da. Mă gândeam: "Jonathan Byers.
Poate că nu e un ciudat arogant, cum zice toată lumea."
Si eu incepusem să cred că esti OK.
Mă gândeam: "Nancy Wheeler
nu e doar o altă fată din suburbii care crede că se revoltă
făcând exact ce fac toate fetele din suburbii...
Dar faza asta trece si se mărită cu un increzut insipid plictisitor,
care lucrează acum in vânzări
si duc o viată perfectă si plictisitoare intr-o fundătură.
Exact ca părintii lor, pe care ii credeau atât de deprimanti.
Dar asta e. Acum inteleg cum stă treaba."
Pleacă, Lonnie.
Vorbesc serios !
O să te ucid...
O, Dumnezeule.
O, nu.
"O, nu ?" Ce inseamnă asta ?
- Am făcut cale intoarsă. - Ce ?!
- Esti sigur ? - Da.
Soarele apune acolo. Ne-am intors inapoi.
Si abia acum ti-ai dat seama ?
- De ce e vina mea ? - Pentru că tu esti geniul in busole !
Al tău ce indică ?
Nordul.
Nu are nici o logică.
- Poate că poarta s-a mutat. - Nu, nu cred că e de la poartă.
Cred că altceva ne dereglează busolele.
Poate e ceva aici.
Nu, ar trebui să fie un super magnet.
Nu e de la un magnet.
Ea s-a comportat mai ciudat decât de obicei.
Dacă poate să trântească usi cu mintea, sigur poate să deregleze o busolă.
De ce ar face una ca asta ?
Pentru că incearcă să ne saboteze misiunea.
Pentru că e o trădătoare !
Lucas, ce faci ?
Tu ai făcut-o, nu-i asa ?
Nu vrei să ajungem la poartă. Nu vrei să-l găsim pe Will.
- Lucas, serios, las-o in pace ! - Recunoaste.
- Nu. - Recunoaste !
- E sânge proaspăt. Stiam eu. - Lucas, hai !
Am văzut-o stergându-se la nas pe linia ferată ! Si-a folosit puterile !
Prostii ! Ăla e sânge vechi. Nu, El ?
Nu e...
... sigur.
Bine.
Ar trebui să fie in regulă.
Nu pot garanta, dar ar trebui să fie in regulă.
- Ce naibii se intâmplă, Hopper ? - Au pus microfoane in casa mea.
- Ce ?! - Au pus microfoane in casa mea.
Au pus unul in bec.
Pentru că sunt pe urmele lor, iar ei stiu asta.
- Nu stiu... - Cine ?
M-am gândit că s-ar putea să te urmărească si pe tine.
Nu stiu. CIA, NSA, Departamentul de Energie. Nu stiu.
Trebuie să-mi explici, fiindcă eu nu sunt...
Am fost la morgă noaptea trecută, Joyce.
Ce ?
Nu era el.
Ce ?!
Corpul lui Will e fals.
Ai avut dreptate.
In tot acest timp, ai avut dreptate.
Ce v-am spus eu ? Ne-a jucat pe degete de la inceput !
Nu e adevărat. Ne-a ajutat să-l găsim pe Will !
Să-l găsim pe Will ?
Atunci unde e Will ? Că eu nu-l văd.
- Stii ce vreau să spun. - De fapt, nu stiu.
Gândeste-te, Mike.
Putea să ne spună direct unde e tărâmul cu susul in jos, dar nu ne-a spus.
In schimb, ne-a făcut să alergăm in cerc ca niste găini fără cap.
- Gata, calmati-vă ! - Nu !
Ne-a folosit ! Pe toti !
Ne-a ajutat doar atât cât să capete ce vrea.
Mâncare si un pat.
- E ca un câine vagabond. - Du-te naibii, Lucas !
Du-te tu naibii, Mike. Esti orb.
Pentru că iti place ideea că o fată nu e scârbită de tine.
Trezeste-te, omule ! Trezeste-te naibii odată !
Ea stie unde e Will,
iar acum il lasă să moară in tărâmul cu susul in jos.
- Taci ! - Din câte stim, e vina ei.
Taci !
Căutăm un monstru stupid...
Dar te-ai gândit vreodată că poate ea e monstrul ?
Taci, am zis !
- Opriti-vă ! - Terminati, idiotilor.
- Opriti-vă ! - Mike, dă-te de pe mine !
Opriti-vă !
Iisuse !
Lucas ! Lucas ! Lucas, esti teafăr ?
- Lucas. - Lucas, haide !
- Lucas, trezeste-te ! Lucas. - Hai, Lucas !
De ce ai făcut asta ?
- Haide. - Nu esti in toate mintile ?
Ce te-a apucat ?
Ce e asta ?
Habar nu am.
Ajutor ! Ajutor !
Trezeste-te, haide !
Lucas... Lucas, haide !
Lucas.
Lucas, esti teafăr ?
Lucas... Lucas, câte degete vezi ?
Lucas, câte degete ?
- Lasă-mă să mă uit la capul tău. - Ia mâna de pe mine !
Lucas, lasă-mă să mă uit.
Lasă-mă !
- Lucas, haide... - Lasă-l să plece.
Omule, lasă-l să plece.
Unde e El ?
El ?
- El ! - Eleven !
El !
- Eleven ! - El !
- Ce e, ai obosit ? - Taci.
Ce ?
Am auzit ceva.
O, Doamne.
A lovit-o o masină.
Nu putem s-o lăsăm asa.
O fac eu.
- Parcă ai spus că... - Nu mai am 9 ani.
Ce a fost asta ?
Unde s-a dus ?
Nu stiu.
Mai vezi sânge ?
Nu.
Jonathan ?
Nancy !
Nancy ?
Nancy, unde esti ?
Nancy !
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
www.facebook.com/ bucyfall SNT
Adaptarea: Bubuloimare