‏
‏מה אתם עושים?
‏מה אתה עושה, אבו ח'אלד?
‏אני קורע תמונה של כלב שיעי! זוז!
‏תלינו את זה כדי לכבד את הבן שלך.
‏אתה יודע שהוא מת שהיד.
‏מזלך שאתה אבא שלו. ‏מתוך כבוד אנחנו לא נפגע בך.
‏למה, מה עוד תעשו לי?
‏את הבן שלי כבר הרגתם, ‏אתם והנסראללה המקולל שלכם.
‏למי תלשינו? לעאדל?
‏שאלוהים ייקח אותו.
‏הוא מקריב אתכם כמו כבשים.
‏ובשם מי אתם תמותו?
‏בשם נסראללה או בשם חמינאי? ‏-
‏עופו מפה! ‏-צבא! צבא!
‏אתה אבו ח'אלד? ‏-כן, אני אבא של ח'אלד.
‏בוא, בוא. אתה צריך לבוא איתנו. ‏-תעזבו אותי! אני בא איתכם מרצון!
‏ברצון אני בא!
‏הבן שלי לא שהיד!
‏הבן שלי מת!
‏רצחו אותו!
‏שומעים?
‏רצחו לי אותו!
‏
‏אני אספר לכם משהו,
‏אבל אני רוצה שתבטיחו לי ‏שלא תהרסו לי את הבית
‏ולא תעצרו אף אחד מהמשפחה.
‏אנחנו לא עושים פה הסכמים, אדון אבו ח'אלד.
‏הבן שלך טרוריסט.
‏ניסה לרצוח איש שלנו בבית שלו.
‏הכול בגלל עאדל. עאדל עשה לו שטיפת מוח.
‏שיקר לו כמו שהוא משקר ‏לכל הצעירים במחנה,
‏ואני לא הצלחתי לשמור עליו.
‏כל חיי דאגתי שלא יצא להפגנה.
‏דאגתי שלא יזרוק אבנים,
‏דאגתי שילך ללמוד.
‏אבל זה לא עזר.
‏עאדל חטף לי אותו.
‏הוא גנב את הבן הבכור שלי.
‏
‏ב…
‏במוסך של אבו סובחי ברחוב אל-יסמין…
‏האנשים של עאדל שם כל הזמן.
‏אני רואה אותם נכנסים לשם ויוצאים משם. ‏-בשביל מה?
‏אני בטוח ‏שהם מתארגנים למשהו שם.
‏אבל מה, אני לא יודע.
‏איך אתה יודע שאלה האנשים שלו?
‏אני מכיר את הטיפשים האלה מאז שהיו ילדים.
‏הם היו חברים של בני המנוח.
‏זה שאומרים שמת כשהיד…
‏
‏- פאודה -
‏
‏זה הבית.
‏חזבאללה.
‏הם מאבטחים את אשתו.
‏היא מכירה אותך, עיישה, כן? ‏-כן.
‏מה עושים?
‏תגידי שאת חברה של עיישה.
‏אם השומר קולט אותך, תסמני לי ואני אבוא.
‏את תופסת אותה לבד ומעבירה לה את הדרכון.
‏אחר כך את חוזרת לכאן
‏ואז לטריפולי והביתה.
‏טוב?
‏בהצלחה.
‏
‏יום טוב לכם. ‏-אהלן.
‏צריכה עזרה? ‏-אני נור עסל, חברה של עיישה. קבענו להיפגש.
‏
‏עיישה, יא חביבתי! מה שלומך?
‏סליחה על האיחור.
‏אמרתי לשומר שאני נור עסל, חברה שלך.
‏אהלן, נור.
‏הכול בסדר.
‏היא שכנה. היא גרה פה ברחוב מעל.
‏
‏מאיה, מה את עושה בלבנון?
‏את יודעת שהגברים בחוץ הם מחזבאללה? ‏-עיישה…
‏הגעת מישראל? למה? איך? ‏-עיישה…
‏פעם ראשונה שאני פוגשת את אשתו של אחי.
‏אפשר לחבק אותך?
‏הם לא יכולים לחכות ‏בטריפולי יום שלם.
‏חצי מדינה מחפשת אותם.
‏דורון יצר קשר. ‏הוא בפניידק ומאיה אצל עיישה.
‏אלמוג, חוזר אליך.
‏או.קיי, ו… ‏-בהמתנה מחוץ לבית.
‏הוא אומר תפעילו את האיכונים.
‏הוא באמת לא שפוי, אה?
‏חברים, להתעורר. חזרנו לשחק.
‏הדרכון בדרך ליעד.
‏אסי, תרים לי מזל"ט לאוויר. ‏בוא נראה שהדבר הזה משדר.
‏עשר דקות. ‏-אני צריך את הטורף מעל פניידק עכשיו.
‏קודקוד שמיים, ‏יש לך אור ירוק על פניידק.
‏צריך שם טורף במיידי.
‏אור ירוק, קיבלתי.
‏אני פה בשביל עומאר.
‏הוא הסתבך עם חזבאללה.
‏הוא פוחד, הוא רוצה לברוח מהם ‏אבל לא יודע איך.
‏אבל הוא לא אמר לי כלום על זה.
‏לו אמר לך הוא היה מסכן גם אותך.
‏הוא הצליח לתקשר איתי ‏באפליקציה מוצפנת וביקש שאגיע,
‏אבל מאז שנכנסתי ללבנון ‏אני לא מצליחה ליצור איתו קשר
‏כדי למסור לו את מה שביקש.
‏מה זה? ‏-הוא צריך את זה בשביל לברוח.
‏ככה תוכלו לצאת יחד.
‏לצאת? לאן?
‏לאירופה או לכל מקום. לא משנה.
‏העיקר לצאת מפה, לברוח.
‏תתקשרי אליו, תגידי לו ‏שאת צריכה לדבר איתו דחוף,
‏אבל אל תגידי מילה על הדרכונים.
‏ייתכן שחזבאללה ‏מאזינים וזה יסכן אתכם.
‏את מבינה אותי, נכון?
‏את שוטרת ישראלית, אני יודעת.
‏איך אדע שזו לא מלכודת של הישראלים?
‏עיישה, אני אחותו
‏ואני מסכנת את חיי פה.
‏חביבתי, אני אספר לך על הכול, מבטיחה לך,
‏אבל קודם את חייבת להביא לו את זה.
‏אנחנו חייבות לעזור לו. ‏הבטחתי לו. אין לו אף אחד אחר.
‏יש לך דרך ליצור איתו קשר, נכון?
‏אין לו טלפון.
‏מאזינים לשיחות. הציונים מחפשים אותו.
‏אבל את מכירה את האנשים שלו, נכון?
‏בטוח יש דרך לתקשר למקרה חירום.
‏אני לא יכולה. אני לא יודעת לשקר.
‏הם יבחינו בזה ויחשדו בו.
‏ואם ימצאו אצלי את הדרכונים?
‏בבקשה, עיישה.
‏מצטערת, אני לא יכולה.
‏יודעת מה?
‏נלך שתינו, ואני אתן לו את זה.
‏אבל זה חייב להיות מהר.
‏
‏מה?
‏לא יודעת.
‏חשבתי שאני חזקה.
‏בטח שאת חזקה, מאמי.
‏מה זאת אומרת? את גיבורה.
‏לא.
‏אני…
‏עשיתי את עצמי.
‏אלי, אני לא אעמוד בעוד דפיקה בדלת.
‏אני לא.
‏אני יודע.
‏אני הכי לא רוצה להגיד לך ‏לא לעשות את מה שחשוב לך.
‏זה הדבר האחרון שאני רוצה, באמת.
‏אני פשוט…
‏אם יקרה לך משהו, אני לא יודעת מה אני אעשה.
‏אני יודע.
‏חשבתי על זה מהרגע הראשון ש…
‏התחלנו את כל הדבר הזה.
‏אני יודע מה חשוב לי.
‏אני רוצה להיות איתך.
‏אני יוצא מהיחידה.
‏
‏זה לא בגללך, אל תתלהבי.
‏אני רוצה לחיות איתך. באמת.
‏לטייל, לנוח,
‏לאהוב אחת את השני.
‏די, נתתי להם מספיק. 18 שנה.
‏זה הרבה, לא? ‏-ברור.
‏ייקח קצת זמן, אבל זה יקרה.
‏אני רוצה שיהיה לך טוב.
‏
‏באמת.
‏
‏-
‏מה, מאמי?
‏
‏אכלת את התפוח?
‏לא קמחי?
‏מה אני אעשה, מאמי? יש לי הקפצה. ‏-סבבה. יש לך הקפצה, לך תקפוץ.
‏
‏מיכאלי, תגיד שלום לאבא. הוא הולך.
‏ביי, מתוק שלי.
‏ענתי.
‏מאמי, מה את רוצה שאני אעשה?
‏אמרתי משהו?
‏מה, לחתוך לך פרי אחר?
‏
‏הלו.
‏שלום, אדון ניזאר.
‏כן, עומאר איתי.
‏חכה רגע.
‏עומאר, ניזאר רוצה אותך.
‏מה, ניזאר? ‏-תקשיב, אשתך התקשרה,
‏היא אומרת שהיא חייבת לפגוש אותך.
‏היא נשמעה ממש לחוצה. ‏-מה קרה?
‏לא אמרה, היא אמרה רק שזה דחוף.
‏איך אני אגיע אליה? ‏לוקחים אותי עכשיו חזרה לבסיס.
‏חאג' עלי אמר להם להביא אותי.
‏למה? ‏-לא יודע.
‏אחי, קורה משהו.
‏קורה משהו.
‏או.קיי, הבנתי. אני אסע אליה. ‏-תודה.
‏קח אותה למקום שלנו. אתה יודע איפה.
‏ברור, אל תדאג.
‏אני חייב לך. תודה.
‏סמוך עליי, הכול יהיה בסדר.
‏תפוס.
‏
‏תגידו, גם אצלכן האינטרנט לא עובד?
‏לא משהו. ‏-לא, מה זה העולב הזה?
‏משרד הביטחון.
‏העיקר שיש פנסיה תקציבית,
‏אבל לעשות שהאינטרנט יעבוד, זה לא.
‏מה את עושה?
‏
‏את מבינה שאנחנו במתקן שמור של השב"כ, כן? ‏-על הזין שלי.
‏רוצה?
‏גיליתי את זה בתקופה של הדיכאון ‏אחרי שילדתי.
‏זה היה הדבר היחידי שעזר.
‏
‏זה כאילו נראה לכן הגיוני ‏שאנחנו נמצאות במקום הזה?
‏אתן לא מרגישות מטומטמות?
‏אני כאילו מרגישה כמו חתולי הרחוב ‏האלה שנכנסים לתוך בניין,
‏נסגרת עליהם הדלת
‏והם מחכים כל הלילה שמישהו יפתח להם את הדלת ‏שהם יוכלו לצאת,
‏ואז כשמישהו פותח להם את הדלת ‏הם כאילו מתלבטים ולא יוצאים,
‏אז הם פשוט נשארים תקועים כל הלילה בבניין
‏עד ש… לא יודעת.
‏
‏יואו, ענת, אין.
‏אני מתה על הראש הציורי הזה שלך. ‏-וואו.
‏אוי…
‏רגע, אז כאילו אנחנו החתולים? ‏-את החתול רחוב, מאמי.
‏אנחנו החתולים.
‏חגיתי עברה מה שעברה עם אביחי, ‏עברה לעוד מישהו מהצוות.
‏ענת…
‏מה? ‏-הכול טוב.
‏לא, זה האמת, לא? ‏-לגמרי.
‏לא שאני פחות גרועה.
‏אני עברתי מה שעברתי עם אח שלי,
‏
‏הלכתי, עשיתי ילד לחייל שלו,
‏ואת, את השיאנית של שלושתנו.
‏
‏כל פעם שנדמה שאת עוזבת את דורון,
‏איכשהו את חוזרת.
‏פאקינג קללה היחידה הזאת.
‏בואו, תכלס אם בחרנו בהם,
‏כנראה גם אנחנו לא כאלה נורמליות.
‏סבבה, חגיתי, אם זה הקטע שלך, ‏אז שתדעי שאם גם אלי הולך,
‏את מוזמנת לקחת את סטיב מבחינתי.
‏
‏תודה.
‏אחלה. ‏-כי לא נראה לי שנישאר יחד.
‏מה? מה זאת אומרת?
‏זאת אומרת ש…
‏שזהו.
‏החלטתי שאני לא רוצה יותר.
‏וואי.
‏הוא מבשל טוב, לא?
‏מה הקשר?
‏אז, חגיתי, אני לוקחת את סטיב.
‏
‏תשחררי אותו.
‏
‏מזל"ט תקשורת מעל פניידק, משדר.
‏מה עם הטורף? ‏-שתי דקות מעליהם.
‏הדרכון משדר. ‏-תגבירי.
‏ניזאר יבוא עוד מעט, ‏הוא ייקח אותנו לפגוש את עומאר.
‏מה נגיד לו? מה נספר לו עלייך?
‏אל תפחדי, אני איתך. ‏את רק תפגישי בינינו.
‏זו גם הזדמנות בשבילי ‏לראות את עומאר.
‏אני ממש מתגעגעת אליו.
‏הטורף מעליהם מוכן לירי.
‏
‏שימשיך אחריהם.
‏ברגע שיש לנו חתימה קולית של עומאר, יש פעל.
‏רגע, שנייה. מה, לא שמעת אותה?
‏מאיה איתה. היא תהיה ליד היעד.
‏קודקוד שמיים, האם שומע? ‏-כאן קודקוד שמיים, עבור.
‏כשהאישה תתחיל תנועה ‏לעבר היעד, תמשיך אחריהם.
‏רפאל, היא אזרחית ישראלית. היא קצינת משטרה.
‏דנה,
‏אנחנו לא צריכים לדבר על החשיבות ‏של הפעולה הזאת, נכון?
‏לא, אבל… ‏-אנחנו מנטרלים את האיום מלבנון.
‏את הראש של הנחש. ‏זה יפגע להם גם ביכולות בגדה.
‏זה מצב חרא,
‏אבל עם כל הצער,
‏אנחנו לא הולכים לשרוף את כל המבצע הזה
‏רק בגלל הגברת מאיה טוואלבה.
‏
‏הם בנקודה.
‏
‏יש לנו חוזי על המוסך. ‏-תודה.
‏סמיר, שומע?
‏כן. ‏-אני איתכם.
‏הכול מוכן. שנתחיל? ‏-רשאי.
‏
‏לאט לאט. ‏-מספיק, חיים שלי, מספיק.
‏שלום עליכם. ‏-עליך השלום, אהלן וסהלן.
‏אהלן. ‏-מצטער, סגרנו להיום.
‏מה? ‏-לא…
‏סגרנו. ‏-לא, לא. רק תעיף מבט על המנוע.
‏הוא הפסיק לעבוד.
‏בשמחה הייתי מסתכל, אבל יש לנו חתונה היום. ‏אני חייב לסגור מוקדם.
‏בבקשה, אבו סובחי, ‏תעזור לנו. זה הרכב של העבודה.
‏הלוואי שיכולתי, ‏אבל אני חייב לצאת,
‏יש אצלנו חתונה.
‏כלום, רק תעיף מבט. זה הפסיק ‏לעבוד פתאום, לא מתניע.
‏אולי זה הסטרטר.
‏בוא תראה…
‏סגור, אני אומר לך. לאן את הולכת? ‏-איפה השירותים פה?
‏סגור, אני אומר לך! ‏-תראה, תראה, חביבי.
‏רק תעיף מבט. ‏אולי הסטרטר, חביבי, בוא תראה.
‏אני אומר לך שסגור. ‏אני לא יכול. אני צריך ללכת לחתונה.
‏כלום, רק תציץ שנייה, נו.
‏אני חייב לצאת מוקדם. ‏-אולי הסטרטר.
‏
‏נראה שיש לנו אורחים.
‏פיראס.
‏תקרא לג'יבריל, ‏שיעלה לבדוק מה קורה למעלה.
‏יסמין, מה את רואה?
‏לא רואה פה כלום.
‏אין פה כלום.
‏תמשיכי לסרוק.
‏
‏מי את? מה את עושה פה?
‏כלום.
‏הרכב של בעלי הלך, אבו סובחי עוזר לו.
‏אני רק מחפשת את השירותים. ‏-עצרי, עצרי רגע, תעמדי.
‏מה? ‏-חכי.
‏תוריד את הנשק.
‏תסלח לי, אני הולך לראות מה עם אשתי.
‏מי את? אני מכיר אותך מבית החולים,
‏מה את עושה כאן?
‏אלי, שני עוד רגע נשרפת.
‏אמרתי לך, אני פה עם בעלי, ‏עם הרכב שלו.
‏את אחות. אני זוכר אותך.
‏מצטערת, אתה מבלבל אותי ‏עם מישהי אחרת.
‏זו לא אני.
‏
‏פיראס, שומע? ‏-שומע.
‏ ‏-
‏
‏מסתערבים.
‏
‏סטיב, אנחנו נכנסים.
‏
‏שמישהו יגיד לי מה קורה שם.
‏דנה, הם כאן למטה. יש כאן מרתף.
‏אנחנו יכולים לקחת אותם.
‏
‏אחד של כספית. הצוות בהיתקלות.
‏אני צריכה אתכם בנקודה במיידי. ‏-
‏כאן כוח כספית. אנחנו בדרך לנקודה.
‏
‏בספירה שלי. שלוש, שתיים, אחת.
‏גו!
‏
‏שלוש, שתיים, אחת, תנו!
‏תזדרזו, חברים.
‏גו, גו, גו!
‏
‏תחפה עליי. שני, סטיב, עוברים לשם.
‏
‏נכנסים.
‏
‏סטיב, דלג פנימה! מכת אש!
‏
‏מכת אש!
‏נכנס!
‏
‏-
‏עאדל, ‏חייבים לצאת מכאן עכשיו!
‏
‏מוחמד, תחפה עלינו!
‏עכשיו!
‏
‏סטיב! ‏-פה!
‏פה!
‏
‏עאדל לא כאן.
‏בן זונה… קיבלתי.
‏פאק. דנה, את רואה את זה?
‏יש פה טילים אללה יוסתור.
‏כוס אמא שלהם.
‏הם לא משחקים, החארות האלה.
‏
‏אהלן, זה דודי. לא זמין כרגע. ‏תשאירו הודעה, אני אחזור אליכם.
‏
‏ניזאר, מה שלומך? ‏-בבקשה.
‏
‏רפאל, דורון על הקו.
‏תעלי לי אותו.
‏רפאל, מאיה ועיישה עלו עכשיו ‏לרכב של החזבאללה.
‏אני יודע.
‏תגיע לטריפולי, כוח איסוף בדרך.
‏לא הבנת. הם בטח לוקחים אותן עכשיו לעומאר.
‏הבנתי לגמרי.
‏תגיע לנקודה ותרד במיידי ‏מהקו הזה, הוא לא מאובטח.
‏תבדקי לי שהטורף אחריהם.
‏
‏לא, לא, לא!
‏תעלו אותו שוב מולי.
‏
‏נו, אתה משיג לי אותו?
‏מנסה. ‏-אז תנסה עוד.
‏
‏יש איזו מונית ‏שעוקבת אחרינו.
‏
‏קח פה שמאלה.
‏
‏מה הוא עושה?
‏הכול בסדר, היא פנתה.
‏
‏ניזאר, אל תירה! אני מכירה אותו!
‏
‏-
‏
‏בן של זונה!
‏
‏בואי. בואי! ‏-לא! לא!
‏
‏תעלו לרכב! תעלו לרכב! ‏-לא! לא! לא!
‏
‏תישארו עליהם. ‏אני רוצה לדעת מה המשוגע מתכנן עכשיו.
‏
‏עומאר, ניזאר רוצה אותך.
‏ניזאר, הכול בסדר?
‏זה עומאר?
‏מי זה?
‏אני הייתי עם איוב ‏ביום ההוא בבריסל. זוכר אותי?
‏עיישה ומאיה אצלי.
‏תגיד "כן" אם אתה מבין.
‏כן.
‏אני שולח לך מיקום.
‏תבוא לבד אם אתה רוצה ‏לראות אותן בחיים.
‏חברים, תעצרו רגע בצד בבקשה.
‏זו אשתי. קרה לה משהו.
‏זה משהו דחוף.
‏אני חייב לחזור אליה ואין פה קליטה.
‏תעצרו רגע בצד, חברים, בבקשה.
‏מרעי, תעצור פה בצד.
‏
‏בבקשה.
‏
‏לעזאזל.
‏אני לא תופס אותה. ‏-יאללה, אין זמן.
‏צאו מהרכב!
‏רדו!
‏קדימה, מהר!
‏מהר!
‏נשבע לכם, אני אירה בשניכם במקום!
‏תתרחקו!
‏תירגע, עומאר, תירגע. הכול בסדר.
‏ ‏-
‏אז כל מה שסיפרת לי זה שקר.
‏לא הכול.
‏עומאר בכלל לא ביקש שאביא לו משהו.
‏הוא בכלל לא ידע שאני פה.
‏מי זה? את מכירה אותו?
‏ממש לא.
‏
‏אז מה תעשה עכשיו? ‏תירה בו מול אשתו? זה התכנון?
‏ואז מה?
‏תחסל גם אותנו? ‏-שקט!
‏
‏זה שהוצאתי אותך מהאוטו וגם אותה,
‏הצלתי לכן את החיים. את מבינה את זה? כן?
‏
‏אל תפחדי, עיישה. ‏הוא לא יפגע בנו.
‏את הבאת אותו ישר אליי! ‏-נשבעת לך באלוהים, לא ידעתי.
‏אתם השטן!
‏הוא אחיך, איך את מסוגלת?
‏כלבים! שקרנים!
‏
‏איך עדיין לא איתרתם לי אותם?
‏רפאל, אין לנו חוזי. הם נכנסו לתוך החורשה.
‏הנה, אבל יש רכב שמתקדם לכיוון שלהם.
‏מה אתה יודע להגיד לי עליו?
‏זה נראה כמו אחד הרכבים של הארגון.
‏קודקוד שמיים, אתה איתנו? ‏-אני עוד פה.
‏רפאל, אנחנו לא יודעים ‏מי נמצא ברכב הזה, ודורון שם.
‏היום הזה רק הולך ומשתפר.
‏
‏ששש… ששש… ששש…
‏תוריד את האקדח. תוריד את האקדח.
‏זרוק אותו על הרצפה!
‏עומאר, תברח! תברח! ‏-תוריד את האקדח.
‏תוריד את האקדח על הרצפה! ‏-טוב, טוב, טוב, טוב.
‏בוא.
‏ששש… חביבתי. ‏-רד, רד, רד. רד.
‏אני מצטערת, עומאר. ‏היא שיקרה לי.
‏מצטערת, עומאר. בבקשה, תברח.
‏תשחרר את אשתי לפחות. ‏היא לא קשורה לכלום.
‏ ‏-
‏אתה זה שהרג אותו?
‏איפה הגופה שלו?
‏איפה הגופה של איוב?
‏אין גופה. ‏-מה זה אין גופה?
‏אין גופה כי הוא חי. ‏-מה?
‏מי?
‏מה?