Не знам.
Щастливо семейство! - Усмивки.
Усмивки. - Дръпна ми ската!
Скъпи, не го прави.
Ще стане...
Стъпваш на ската ми! - Отдолу ли?
Така ли?
По-близо ли?
Не знам. - Усмихнете се, хора.
Вдигнете ръце. Така. Така ли?
Ей!
Боже мой!
Фин!
Престани! - Хора.
Хора. Момчетата разделени.
А после...
Момчета, разделяте се.
Престани!
Ще повториш ли?
Иска отдолу. - Сериозно?
Не, не, не. Пит, стой където си.
Не снимай. Чакай да се оправим.
Моля те, изправи се.
Гледай натам. - Опитвам се.
Само се усмихни.
Хайде, кажете: "Австрия!"
Австрия!
Да вдигнем щеките.
Иска да вдигнем щеките.
Не знам.
СПУСКАНЕ
Пренаселено е, нали?
Да. - Сигурно е от часа.
И аз мисля така.
Съжалявам. Съжалявам.
Скъпи, забеляза ли, че тук няма деца?
Малко е странно, не мислиш ли?
Може училищата да не са във ваканция.
Да, може.
Насам, насам.
Ей, хора, стойте така, че да ви виждам.
Здрасти. Благодаря. Името е Стантън.
На кого пишеш?
На Зак.
На Зак от службата ли?
Да.
Защо ти пише? Приятели ли сте?
Казах му за пътуването
и явно той и приятелката му Роузи
също пътуват из Европа.
Сериозно? - Явно сега са в Амстердам.
"Хаштаг без план."
Стига.
"Хаштаг живей яко."
Хаштаг скучни хаштагове.
Да. Да, знам.
Хаштаг без хаштагове. - Да.
Хаштаг загуба на време. - Нали?
С хаштагове.
Ще спреш ли вече?
Приключих. - Добре.
Добре. - Нека просто бъдем тук.
Разбирам.
Ехо?
Здравейте, аз съм Шарлот.
Добре ли мина полетът ви?
Беше добре.
Кога пристигнахте?
Мисля, че беше по обяд...
Исках първо да покараме ски.
Извинете, че не ви посрещнах.
Какво имам за вас?
Вие сте...
Стантън. - Стантън.
Да, знам.
Карта на курорта. - Благодаря.
Ключ-картите. - Чудесно.
Всъщност съм любопитна. Има ли други деца тук?
Не, не и тук.
Може би в град Фис, на 20 минути оттук.
Там е за семейства.
Но тук е по-хубаво. Оживено е.
Ибиса на Алпите.
Ще купонясвате цяла нощ.
В Европа смятаме, че е нехигиенично да влизаш в сауната с бански
и всички са голи.
Тук не се срамуваме от телата си.
Говорете за себе си.
Тялото ви е хубаво. Радвайте му се.
Добре. Да.
Определено.
И двамата.
Да. Несъмнено.
Добре. - Ще стане.
Тук съм като приятел, нали?
Искате ли да сте ми приятели?
Разбира се.
Значи сме приятели.
Прекрасно.
Добре.
Съжалявам.
Благодаря.
Много благодаря.
Окачете си ски екипировката да изсъхне.
Момчета, успокойте се.
Сложете всичко в чекмеджетата.
Боли!
Ще ти кажа нещо.
Ще бъде бедствие да спят в едно легло.
Скъпи.
Не. Вече приключих.
Зак продължи да пише.
Да пита за Ишгл...
Добре, но не искаме без план да се домъкнат тук, нали Пит?
Не. Не, не.
Затова приключих разговора.
Да. Добре.
Виж.
Намерих старата шапка на татко.
Мислех да я нося на пистите.
Стига бе.
Да е тук с нас.
Това е толкова сладко.
Много ми харесва.
Да.
Съжалявам, че бях, нали знаеш...
Затова сме тук. Нали?
Да.
Добре е за всички ни.
Добре.
Трябва да спрем, нали? - Да.
Нали? - Да.
Край.
Добре.
Добре. Сериозно.
Ще искаме обилна закуска на сутринта.
Да.
- Добре.
Ще си взема душ.
Хубаво.
Добре.
Чук-чук.
Какво?
Какво? Как какво?
Какво?
Събличам се.
Тя каза да се радваме на телата си.
Знаех, че ще се хванеш за това.
Да. За да не се изгубим.
Предвидливо, а?
Не беше останало много в магазина
освен тези стикери за училище,
които момчетата няма да харесат много.
Не. Няма.
Няма да се зарадват.
Скъпи, ще носиш това под каската, нали?
Да. Да, да.
Да. Да. - Отдолу.
Момчета, тръгваме след 5.
Вземете си нещата.
Добре.
По-бавно, Фин!
Ей, ей, ей! Спри!
Трябва да чакаш останалите, приятел.
Добре.
Боже.
Просто преиграва.
Скъпи, това е просто фаза. Не обръщай внимание.
Знам.
Колкото повече
обръщаш внимание... - Да.
Ще става по-зле. - Ще става, да.
Да. Ясно. - Именно.
Сигурно се шегуваш.
Браво, Ем. Като ракета си.
Вижте, хора, ето какво мисля.
Трябва сега да поръчаме само супа,
а после да си вземем от вкусните закуски в 16:00.
И ще огладнеем за вечеря.
Не ви ли звучи добре?
Може после да се спуснем по "Звяра".
Аз съм навит, татко. - Да.
Едва ли е трудно. Изглежда черно, но е червено.
Наистина ли?
Американско синьо.
Да. Черните писти са в американско синьо. Европейско червено.
Казват им черни за престиж.
Къде чу това?
Просто го знам.
Всичко ще е наред.
Защо не отидем да си намерим пресен сняг?
Ще направим няколко тренировъчни спускания за...
Родеото?
Не, Пит. За...
Леле.
Това е контролирана лавина.
Да.
Това нормално ли е?
Да. Няма проблем.
Мамо?
Мамо!
Пит?
Добре ли си?
Леле, нали?
Това беше... Искам да кажа... Нали?
Ненормално.
Да.
Онези хора се смеят.
Добре ли сте?
Здрасти.
Така. - Ще изчистим всичко това.
Какво да ви донеса?
Аз искам супа.
Да.
По-късно да вземем от закуските?
Разбира се.
Супа. Засега супа.
Да.
Благодаря.
Ей! Ей, ей, ей!
Спри! Спри!
Спри!
Моля те. Внимавай какво правиш.
Наред ли е всичко?
Не. Щеше да смачкаш сина ми.
Добре ли си?
Да.
Ако обичаш. - Какво става?
Те спират леко.
Какво стана тук?
Просто да се махаме.
Нека си вървим.
Всичко е наред.
Да ти помогна ли?
Не.
Какво беше това?
Той не гледаше и плъзна онова нещо към него.
Добре ли си?
Да, добре съм.
Той е добре.
Просто се стреснах.
Хубава си.
Благодаря.
Дали би могъл...
Аз просто...
Да. - Да.
Добре. - Да.
Пълно е. - Леле.
Ще кажеш ли нещо за...
Ей!
Добрите ми приятели!
Мисля, че иска...
Не. Просто маха. Здрасти.
Не, сега сякаш ни вика.
Да. - Донякъде.
Ще се извиним.
Не приемам оправдания.
Добре.
Да. Вече ще е грубо.
С нея сме. - Добре.
Жената в бяло. - Не сме.
Да. - Бяло вино и скоч.
Благодаря. - Идеално.
По още едно за мен и приятелите ми.
Не. Засега ми стига. - Няма проблем.
Да. - Добре е да поръчаме сега.
Барът става натоварен. Ибиса на Алпите, нали?
Вярно.
Ще пия вместо теб. - Добре.
Ще ходя на клуб.
Супер.
Имаш почивна вечер, а?
Значи имаш свободно време.
Достатъчно да си хвана пишка, когато ми се прииска.
Това е супер.
Хубаво е да имаш време.
Имаме гости.
Чарли. - Здрасти.
Здрасти.
Здравейте. - Здрасти.
Приятелите ми, Били... - Да.
Жена ми. - И Пит.
Тъкмо говорех за теб.
Хубави неща.
Да. - Да.
И какво ви казваше тя?
Беше много кратко...
Да, тя ти е фен.
Да. Положителни неща. - Да.
Казах, че си хващам пишка, когато ми се прииска.
Това ли...
Точно така. Това каза. Да.
Да.
Добре, аз просто си мислех...
Мислех си...
Пошегувах се.
Защо? Да не се женим?
Не! Боже, не!
Добре.
Не, че ще се женим. Мислех...
Прекарахме си добре днес.
Искам да си тръгваме.
Аз просто, нали знаеш...
Вие се познавате...
Ами, аз... Оттук.
Пристигнах в неделя и тя ме разведе.
Да, но ти се учиш бързо.
Бързо.
Добре ли си изкарахте днес?
Чудесно. Прекрасни условия за ски.
Истинско алпийско преживяване.
Да... - Ами...
Едва не умряхме в лавина.
Какво?
Беше чудесно. - Били.
Беше фантастично.
Били, чакай. Имаше един момент.
Имаше лавина.
Мили Боже.
Мамка му!
Имаше... - Да.
За един миг може да е било рисковано.
Чакай малко.
За един дълъг миг си беше невероятно рисковано.
Сериозно. - Добре.
После свърши и всичко беше наред.
Всички бяхме добре.
Децата се уплашиха.
Разбира се.
Без съмнение.
Това, което видяха, беше...
Страшно за тях. Абсолютно.
Да.
Но ние сме тук, а те са горе и гледат филм.
Просто разпускаме.
И предполагам,
че преживяхме доста емоционални неща напоследък.
Баща ми почина преди осем месеца.
Да.
Случва се. - Жалко.
Струпа ни се много.
Затова дойдохме тук.
И затова сме тук.
Нека просто да бъдем тук.
Добре. - За "тук".
За "тук". - За "тук".
Баща ми беше туристически агент 30 години.
Така и не отиде никъде.
Знанията му за света бяха от проучвания.
Когато се пенсионира заедно с приятеля си,
получиха по един изящен сервиз стъклени чаши.
Имаше си специален рафт за тях
и не ги сваляше дори за нас.
Не знам за какво ги пазеше.
Може би за нищо.
Но като се прибрах за погребението, се срещнах с Хюи.
Това е приятелят. - Да.
Добре.
Вдигнахме тост за татко от същия стъклен сервиз
в дома на Хюи.
После той просто ги сложи в съдомиялната.
Попитах го: "Всеки ден ли ги използваш?"
Знаете ли какво каза?
"Всеки ден е единственото, което имаме."
Да.
Трогателна. Силна история.
Така че за мен
днес беше днес.
Да пием за днес.
За днес!
Да. Да.
Все пак мисля, че трябва да докладвате в отдела по безопасност.
Да. Дори само за успокоение.
Отлична идея.
Да, искам да го направим.
Да. - Нали?
Чудесна идея. - Да.
Да. - Да. Хора.
Искаме да подадем оплакване.
Да?
Защото имаше лавина, която ние...
Която предизвика безпокойство вчера.
Контролираната лавина от Цвьолферкопф.
Вие казвате, че е била контролирана, но трябва да знаете,
че хората наистина откачиха.
Но всички са добре, нали?
Всъщност не знаем това.
Аз мога да ви го кажа.
Всички са добре.
Чудесно. Това са много добри новини.
Добре е да го чуем.
Да, само трябва да кажа,
че не разбирам защо никъде нямаше никакви предупреждения.
Имаше. - Какво? Къде?
На лифтовете, гондолите, рецепциите, ресторантите, магазините,
баровете, автоматите за напитки, тоалетните.
Не знам какво да ви кажа. Не сме ги видели.
Ами...
Не е ли така?
Може би...
Боже. Може да съм видял нещо
за снежните условия.
Да. Бяха навсякъде.
Значи си го видял?
Имаше много...
Видях един знак.
Имаше...
Чакай малко.
Искам да кажа...
Какво? - Ето какво.
Какво?
С или без предупреждение,
видяно или не,
искаме само да си признаете, че не сте си свършили работата добре.
Свършихме я идеално.
Не, не сте.
Напротив. - Не!
Не искате да кажете, че е трябвало да премине точно така.
Да, така беше планирано. - Не!
Във всичките чинии влезе сняг.
Ето какво мисля, че не разбирате.
Това беше сериозно събитие за семейството ни, ясно?
И, сър, не искам да стигаме до съд заради това.
Не искам. - Били.
Не искам... - Но...
Казвам, че не искам.
Не сме в Америка, където се съдите за горещо кафе.
Майната ви. Аз съм адвокат.
Добре. Изслушахте оплакването ни.
Е, някой трябва да го чуе.
Благодаря ви.
Аз пък не ви благодаря.
Това е сигурно.
Ще се справя, ясно? - Да.
Какъв задник, а?
Да.
Кой е задник?
Мъжът, който явно командва тук.
Ето кой.
Да, голям задник.
При теб ли е...
Да.
Така ли? - Така ли да бъде?
Ето.
Колко обичаш да пътуваш с мен?
Толкова.
Мамо.
Какво?
Боже мой.
Пит?
Какво? Добре.
Боже. - Да събудя ли, Ем?
Да. Да.
Не ни гледай, докато спим. Не ми харесва.
Трябва да вървим.
Къде отиваме?
В друга планина ли?
Ще е по-хубаво.
Изненада от татко.
Мисля, че трябва да взема нещо от бюфета.
Но закъсняваме.
Умирам от глад.
Ще взема малко плодове.
Не, ще се оправим.
Татко! Колата!
Ще отворите ли багажника, моля?
Ето ни. Извинете.
Семейство Стантън?
Да. - Здравейте.
Тъкмо ще тръгват.
Извинете. Успахме се.
Хайде. Да вървим.
Ще караме хели-ски, хора. Не е ли яко?
Страхотно!
Да. Малко глезотия от татко.
Много съм гладен.
Качим ли се на снега, ще го забравиш.
Може да имат протеиново блокче или нещо.
Имате ли блокче?
Да. Да, има предпазен колан.
Какво?
Наистина трябва да се качваме, моля.
Ще има ли инструктаж?
Да! Ще го направим по пътя!
Моля, елате!
Ръкавицата ми!
Значи просто ще тръгнем?
Не ни ли трябва повече информация?
Като например?
Ще я получим, като се качим!
Мамо! - Какво?
Ръкавицата я няма!
Защо си толкова тъп?
Ей! Ей!
Не. Ела насам за малко.
Ела тук.
Какво не трябва да правим?
Да обиждаме хората.
И какво трябва да кажеш сега, Фин?
Съжалявам.
Браво, Фин.
Задръж, Пит. Не, никакво браво.
Веднага го погледни в очите и го кажи високо и ясно,
така че да те чуе и разбере.
Съжалявам!
Да тръгваме! - Хайде!
Моля ви! Моля ви!
Трябва да потегляме!
Времето може да се промени!
Липсва му една ръкавица.
Чакай малко. Как да се промени?
Да вървим!
Имаме единствено всеки ден!
Разбирам, Пит, но той няма ръкавица.
Липсва ни ръкавица,
а тя каза нещо за времето.
Сигурно имат резервна!
Имате ли резервна?
Не знам! Елате! Моля!
Сигурно имат резервни!
Тя току-що каза, че не знае.
Ще вземе твоите!
Какво? Така ще изстина, Питър! - Добре, хубаво!
Ще вземе моите!
Ще излети! Няма да му е по мярка!
Имате ли резервни ръкавици?
Протеинови блокчета?
Били, дадох два бона за това, ясно?
Наясно съм, Пит! - Добре, да вървим!
Да се забавляваме, става ли?
Хайде!
Какво? Не!
Пит, спри!
Не ни обръщай гръб!
Нямаме ръкавици!
Децата умират от глад!
И времето някак ще се промени!
Влизайте в колата!
Искаш ли помощ, мамо?
Не, благодаря!
Сигурна ли си?
Няма проблем!
Влизайте в колата!
В колата!
Ето ти ръкавицата, скъпи.
Добре.
Добре. Остава ни остатъкът от следобеда.
Какво искате всички?
Плаж?
Яжте и ще имаме час,
час и половина в планината.
Мисля да се откажем за днес.
Няма да излизаме днес.
Може да седнем около огъня и да си направим пуканки.
А по-късно вие може да гледате филм,
а ти и аз да прекараме малко време заедно.
Идеята ми харесва.
На мен също.
Да. Мисля, че така е умно. - Да.
Плодове.
Хора, яжте плодове, моля ви.
Мога да направя нещо, но ми е кофти за мама.
Добре, съжалявам.
Не ме ли обичаш?
Във влака сме! В Австрия...
Вечеря довечера?
Сигурен ли си? Може ли?
Абсолютно. Били много ще се радва да ви види!
Казваш, че просто са се появили?
Не. Били са наблизо и се обадиха.
Обадили са се?
Да, Били, обадиха се.
Кога? Кога се обадиха?
Кога ли? - Да.
Когато бях в тоалетната.
Знаеш го Зак.
Не. Всъщност не го знам.
Не познавам Зак, Пит.
Не и както ти познаваш колегата си.
И определено не познавам жената.
Съжалявам. Не знаех какво да кажа.
Да помогнем? - Ей.
Не. Стойте. - Всичко е наред.
Да, просто се отпуснете.
Дано обичат морковени пръчици и крекери.
Трябваше...
Да, но вече не можеш.
Добре. Ей. - Ей.
Изглежда чудесно.
Така ли?
Добре.
Разкажете ни за пътуването.
Доколкото помним,
беше епично.
От това, което видях, да.
Беше напрегнато.
Посетихме три страни за четири дни.
Във вторник сутрин ядяхме щрудел в Дюселдорф,
а следобед се разхождахме край Рейн във Франция.
Боже. Леле.
Може да сме взели халюциногенни гъбки
в един или всички тези дни.
Това звучи ли странно?
Не. Яко е. - "Гъбки"?
Наркоманско ли е?
Гъбички. - Гъбки.
Просто гъбки. - Вземахме гъбки.
Значи гъбки?
Да. Вземахме гъбки. - Да.
Добре, ясно.
Май смисълът беше
да изляза от комфортната зона
и да следвам Роузи,
така че това и правех,
отдръпнах се от всичко това...
Не. Разширяваше. - Разширявах.
Да. - Да, разширявах.
Кръгозора си. Това е хубаво.
Добре. - Да.
Да.
Както при слепите. Всички сетива им се засилват, нали?
Точно. - Да.
Така е да съм с Роузи. Но без слепотата.
Скъпи.
Наистина.
Викам й Разширението.
Така е.
Добре е за мен. Ти ме познаваш, Пит.
Да, така е.
Обикновено харесвам хотели и...
Румсървис, чисти чаршафи. - Да.
Да, точно така.
На закуска се чудя къде ще вечеряме.
А преди лягане мисля
как ще закусваме на същото място,
понеже нещо ми харесва.
Експериментираме с нови неща. - Благодаря ти.
Добре е за него да живее така.
Така трябва.
Аз няма да се откажа.
Открихме, че искаме да споделим живота си по един начин.
Става дума за пътуване, приключения.
Не се виждаме с деца,
така че ще живеем за себе си.
Хаштаг без план.
Това много ни харесва.
Роузи е добра с хаштаговете.
Благодаря. - Велика си.
Да. - Да.
Заради липсата на план сме тук.
Не знаех какво ще правим тази вечер,
но ти ми писа и ето ни тук.
Да, дори нямаме билети за връщане.
Все пак кой знае какво предстои?
Но знаете какво предстои.
В понеделник си на работа.
Нали?
Да. - Ще купим билети за вкъщи.
Ще показвам един търговски имот в Кеймбридж в 8:30...
Да.
Ами вие? Изкарвате ли си добре със ските?
Да. Добре е. Да.
Яко.
Имахме един обезпокоителен момент.
Но го преодоляхме и много се забавляваме.
Боже.
Добре, какво стана?
Преодоляхме нещо.
Да. - Това е.
Добре е да преодоляваш. - Точно.
Вече сме добре. Нищо работа.
Не беше нищо.
Не. Добре. Да. Добре.
Грешна дума. - Беше нещо.
Да.
Седяхме си на открито в един ресторант
и се чу силен гръм.
И изведнъж надолу по планината започна да се спуска стена от сняг,
и сякаш нямаше да спре.
Сякаш щеше да ни убие.
За един миг.
Не! Не! По никакъв начин.
Защото и другите се почувстваха точно така.
Скочиха. Пищяха.
Аз пищях.
И децата пищяха.
Усещахме го сякаш беше краят. Сякаш щяхме да умрем.
Погледнах Пит,
той беше скочил и бе грабнал телефона.
Изчезна.
Пит избяга. Пит ни изостави.
Сигурно в мислите му
той ни е оставил да бъдем погребани,
защото е можел да се измъкне,
а ние бяхме далеч.
Ние бяхме от другата страна...
Не знам.
Гушнах децата си
и зачаках, нали знаете?
Просто зачаках да умрем заедно.
Извинете.
Както и да е, изминаха няколко мига
и, Боже, още бях жива.
Децата спряха да пищят.
Осъзнахме, че сме добре. Бяхме добре.
После Пит се върна
и просто поръча супа.
Така че...
Било е напрегнато.
Да.
Но си мисля...
Мисля, че в подобна ситуация...
Вероятно се отключва инстинктът за оцеляване.
Нали, Пит?
Дори не се замисляш. Това е рефлекс.
Както когато морската краставица усети заплаха,
и веднага изхвърля органите си през ректума.
Как е възможно да съм избягал?
Какво? - В ски обувки?
Как е възможно?
Възможно ли е?
Чакай, какво?
Да бягаш в ски обувки?
Не е удобно. - Добре де.
Затътрил се е.
Тоест крачил е бързо.
Не. Каза "бягал".
Роузи, ти би ли могла?
Не много добре, но...
Именно.
А и не бих оставила семейството си да умре.
Това е "именно".
Нито пък аз. И не стана.
Тя каза обратното.
Защото го направи.
Мамка му, Били. Защо...
Не ви оставих да бъдете погребани.
Не знам. - Аз пък знам.
Бях там и беше различно.
Кажи, Пит. Какво беше различно?
Моля те.
Снегът идваше. - Да.
Почти като лавина.
Вече не е дори лавина.
Проверих ви визуално,
и щом се уверих, че сте добре, побегнах за помощ.
Чакай малко. В това няма смисъл!
Знаел си, че сме добре, но си отишъл за помощ?
Какво?
Стана много бързо. Беше объркващо.
Да. Реакция.
Но аз се уверих, че сте добре
и после отидох за помощ.
Не стана така, Питър.
Аз приемам твоята версия,
а ти не приемаш моята?
Защото моята е вярна и не е тъпа.
Ти не бе там с мен! - Да!
Точно така. Бях на масата с децата ни.
Харесва ми, че ме караш да кажа,
че станалото с теб стана и с мен.
Добре.
Пит, както става много пъти,
участниците в автомобилни катастрофи
помнят събитията погрешно.
Престани с теориите. - Извинявай.
Мамка му.
Само елате тук за момент.
Съжалявам. Имаме само един въпрос.
Били, не.
Да, да. - Не.
Говорех с нашите приятели
за обяда ни, помните ли?
После дойде лавината
и ще кажете ли какво се случи после?
Те да кажат.
Заради историята. Те поискаха да знаят.
Да кажат, нали Пит?
Естествено.
Истината.
Татко избяга.
Фин?
И ти ли мислиш същото?
Добре.
Добре, хора. Благодаря.
Може да се върнете към филма си.
Чудесни деца.
Може да си им нанесла травма.
Аз ли?
Много искаш да си права.
Не, искам да е ясно.
Не, искаш да си права.
Поздравления, Били, печелиш. Права си.
Всички да аплодират Били, мамка му.
Ей, Пит?
Ти изостави семейството си!
За това съм права!
Ще прекарам деня сама.
Добре.
С момчетата може да се забавлявате.
Да, чудесно.
Може да се засечем.
Видях листовка за алпийска релсова пързалка.
На момчетата може да им хареса.
В семейния курорт е...
Онзи, който е само на 20 минути оттук.
Чудесно.
Разбира се. - Чудесно.
Плакнеш очите ли?
Здрасти.
Не, не. Аз само...
Къде е отборът?
Днес съм сама.
Добре.
Приключение.
Само за теб.
Да. Приключение.
Забавление. Само за теб.
Да. Забавление.
Искаш забавление?
Да.
Забавление.
Добре.
Ела.
Май това тук е опашката.
Не, няма да чакаш тук.
Съжалявам.
Да. Да, да, да.
Добре. Супер. Благодаря още веднъж.
Приключение, да?
Сега? Забавление?
Да, да, да. Всичко. Да.
Ти идваш?
Да. Аз идвам с теб.
Прекрасно.
Интересува ме друго нещо.
Хубаво. Добре.
Имаш ли разнообразен сексуален опит?
Какво? Моля?
Разнообразен сексуален опит?
Не, не, не. Не искам да повтаряш.
На обществено място сме.
На тези години не им пука.
Леле, наистина умееш да настояваш, а?
Съжалявам, не обичам много глупостите.
Да, ясно.
И аз не си падам по глупостите.
Просто изглеждаш сякаш... - Как?
Сякаш не си го правила много.
Аз ли? - Да.
О, не, не, не.
Може да се изненадаш.
В колежа имах много гаджета.
Наистина се забавлявах.
Доста съм...
Не обичам да правя това.
Никой не обича.
Просто правя само каквото обичам.
Мастурбирам.
Всеки ден.
Защото това ми приляга.
А секс с гостите...
Да, това много ми приляга.
Но ти си омъжена. Нали?
Така ли е? - Да.
И как се съчетава всичко?
С твоя г-н Чарли
и който друг се случи...
Полека. Прекарвам зимите тук,
а лятото с мъжа ми сме на фермата.
И той няма нищо против? - Стига с този съпруг.
Какво? - Дай ръка.
Трябва ли да казвам на мъжа си? А ти?
За какво говориш?
Телата ни се докоснаха.
О, моля те.
Защо? Защо е толкова абсурдно?
Когато се докоснем така, няма проблем.
Защото е...
Но други части, не.
Не.
Докосват се тела, специалните части.
Да, специални са. - Боже.
Какво да правим? Бог е ядосан
и край с брака. - Не е това.
Частите са се изтъркали.
Суеверие.
Всъщност не е.
Ръкуването не прави бебета, нали?
О, моля те. - Е.
Сексът също. - Знам.
Не е нужен секс за бебета, нали?
Разбира се, но...
Може ли вече продължим, моля?
Имам предвид, че в една връзка
според мен трябва да сте на една вълна, нали?
Това е като история
и двамата трябва да участвате в тази история.
Явно аз сама правя собствената си история.
Разбира се. Но...
Аз съм щастлива.
Ти щастлива ли си?
Да.
Хубаво.
Да.
Значи ти си щастлива с историята си
и аз съм щастлива с моята.
Добре. - Така ли?
Така ли?
Да. Казах "да".
Казах "да". Да, да, да.
Хубаво. - Да.
Малко съм протъркана.
Г-н Чарли е животно.
Добре, пристигнахме.
Едва стоя седнала.
А сега Гуелмо ще е твоят инструктор.
Чакай. Какво? Кой ще бъде какво?
Чао-чао. Забавлявай се.
Готова ли си?
Не знам.
Насам.
Тук е страхотно.
Да. Защо не спим тук?
Да. Супер е.
Различно е.
Не знам дали е по-добро.
Фин! Ето го!
Да вървим.
УОНДЪРЛЕНД НА БЕРТАС И МУРМИЛИС НИЕ СМЕ СЕМЕЙСТВО!
Така.
Така. Да.
Първият урок е?
Честно, нямам представа. Не...
Кафето.
Добре.
Бонджорно.
Бонджорно на теб.
Шарлот произнесе името ти много бързо.
Не успях... - Гуелмо.
Много е просто.
"Гу" като Гугъл, "ел" като елф, "мо" като мост.
Аз...
Викай ми Джи.
Джи. - Да.
Джи.
Да сме наясно, не съм искала инструктор днес.
Щях да съм самостоятелна днес.
Аз съм добър скиор.
А защо само добър?
Аз... - Има и по-добро, нали?
Разбира се, че има.
Виждаш ли това кафе?
Да.
То е добро. Да.
Скука. Ясно?
Да го държа?
Да. Но...
Да.
Алпийското кафе.
По-добро.
Да, по-добро е от добро, предполагам.
Да.
Добре. Леле.
Много по-добро от добро.
Благодаря за по-доброто от доброто. - За нищо.
Оценявам го. Ще потеглям.
Добре. Чакай, чакай. Били.
Да ти кажа ли нещо?
Добре.
Ще покараме малко заедно,
а после, ако искаш да си сама,
бъди сама.
Добре.
Хубаво, Джи.
Браво. Дай пет.
Да.
Фин, полека със спирачките!
Бавно не е забавно!
Твърде близо си!
Стига! Брат ти е далеч напред!
Казах ти. Идвам!
Тате, престани!
Идвам за теб!
Ще те бутна, ясно?
Не. Недей! - Какво?
Недей!
Ще те пипна, Фин!
Недей! - Татко те гони, братле!
Недей!
Имаме правила. Не може да се блъскате.
Да, съжалявам.
Знам, но едва го бутнах.
Да видим, имат спускане с шейни.
Аркада.
Мини голф на закрито.
Много хубави неща.
Харесва ли ви нещо?
Не ми пука.
Какво става?
Сякаш не искаш да си тук.
Разбира се, че искам.
Повече от всичко обичам да бъда с вас.
Нали?
Заради пързалката ли?
Да, татко го изритаха от пързалката.
Защото татко се забавляваше много.
Знаете ли какво?
Нека приключим деня по хубав начин, а?
Давайте, изберете нещо оттук.
Хайде. Може и няколко неща, ако искате.
Може ли просто да гледаме нещо в хотела?
Разбира се.
Това ми харесва, да.
Да!
Добре!
Ами това?
Доста е трудно, а?
Но е хубаво, нали?
О, да. О, да.
Как са ти прасците?
Определено ги усещам.
Така ли? - Да.
Добре.
Може да искаш да се събуеш.
Така мисля. - За десет минути.
Дясната обувка определено ме побърква.
Стягат тук, нали?
Да.
Знаеш ли, понякога правя на хората,
на прасците или нещо такова, масаж, нали знаеш?
Понякога го правиш, така ли?
Да. Понякога правя това.
Така ли?
Да. Само за да се отпуснат тези стегнати мускули.
Препоръчително е.
Така ли?
Е, щом е препоръчително.
Добре. - Дай.
Да.
Малко съм потна.
Няма проблем.
Имаш хубави ходила.
Е...
Любопитен съм.
Да?
Коя е Били?
Какво?
Защо е смешно? Питам.
Звучи сякаш...
Ами, "коя"? Как се отговаря на това?
Аз съм много уверен,
но мога да си призная, когато греша.
Влюбвам се твърде бързо. Минава ми твърде бавно.
Обожавам да рисувам.
Всъщност съм доста добър.
Обаче не умея да пея, но това не ме спира
и го правя всеки ден.
Карането на ски е страст,
но преподаването храни душата ми.
Да виждам как хората изненадват себе си, за това живея.
Освен това съм единствено дете на самотна майка
и тя е моят герой.
Това е прекрасно.
Така отговарям аз.
Знаеш ли...
Не е необходимо да споделяш с мен коя си, Били.
Но ми обещай нещо.
Какво?
Обещай да не го счетеш за глупаво,
ако някой иска да се чувстваш специална.
Обещавам.
Добре.
Много ти благодаря.
Съжалявам. Скузами. Извинявам се...
Не се извинявай.
Направих точно каквото исках.
Да. А сега искам да карам ски.
Да.
Да. Да. - Добре.
Добре.
Но да сме наясно,
бих те изчукала през тази стена на мига, ако исках.
Но не искам. И няма.
Това знам за себе си.
В отговор на по-ранния ти въпрос.
Боже мой.
Добре.
Ето ги ръкавиците ми.
Как мина денят ти?
Чудесно.
Страхотно.
Ние се забавлявахме.
Хубаво.
Прекарахме доста време на пързалката.
Чудесно.
Смешно е.
Добро утро.
- Здрасти.
Здравей.
Добре ли спахте?
Да.
Ние...
Ние просто...
Засега ще правим това.
Добре. - Да.
Зак писа, щял да дойде с нас.
Мисля, че Роузи спи до късно...
Чудесно.
Добре. Забавлявайте се.
Да се видим ли на вечеря?
Някъде в града?
Разбира се.
Ще ти пиша.
Добре.
Хубаво.
Добре.
Забавлявайте се.
Добре. - И ти.
Чао. - Чао.
Чао.
Добре.
И аз обичам мопсове. Невероятни са.
Това няма да се промени.
Да!
Искам да кажа,
не е ли страхотно?
Боже! Погледни това.
Като от скрийнсейвърите.
В рекламна картинка сме.
Сега ще се тревожа само за едно.
Добре.
Само едно задължение.
И то е спускането.
Това е. - Да.
Просто живей яко. - Това е.
Да.
Имаме само всеки ден.
Да, мамка му. - Нали?
Точно така.
По дяволите!
Идиот!
Изглеждам ли ти добре?
Да. Така мисля.
Дали нямам сътресение?
Не, не мисля,
защото не повърна.
Не, не, не.
Не ми се е гадило.
Повтарям ли се?
Не знам.
Попита ме няколко пъти дали си добре.
Това ли е? - Да.
Здрасти. Здрасти.
Здравей. - Здрасти.
Да.
Приятелката ми просто искаше да каже здрасти.
Да. - Добре.
На нея й харесва как се движиш.
Много мило. - Да.
Да, къде...
Да. Много мило.
Боже мой.
Тя смята, че си най-поддържаният мъж в този бар.
Благодаря.
Да.
Добре.
Това е добре, нали?
Виж се само.
Ние какво...
Да им изпратим ли по питие?
Дали да поговорим с тях?
Аз съм, нали се сещаш, с Роузи...
Не. Не, не. Така е.
И без това тя е над класата ми
и не искам да се издъня. - Това е хубаво.
Да. Определено. - Да.
Тя промени живота ми и я обичам...
Да, това е хубаво.
Харесва ми.
Цялото това местене в Европа...
Не знам дали искам да съм далеч от семейството,
а тя е непреклонна, че не иска деца, докато аз...
Да.
Не знам.
Но засега, да. Добре е.
Леле.
Човече, това ми хареса.
Да.
Мина доста време.
Бях добър във флиртуването.
Наистина ли?
Наистина добър.
Имаш такава енергия.
Така ли? - Да.
Все още? - Така е.
Здрасти. - Да.
Извинете. - Здрасти.
Не си бил ти.
Какво?
Не си бил ти.
Не е харесала теб.
Бил е онзи.
Зеленият мъж.
Да. - Съжалявам.
А ти как се казваш?
Чао.
Да, тя е права.
Онзи е яко парче.
Ще бъда честен с теб, Пит.
Виждам известна прилика.
Не. - Да.
Стига. Няма проблем.
Честно, добре съм.
Много съм добре.
До голяма степен.
Искаш ли още да караш ски?
Не.
Хайде просто да пием.
Били?
Да?
Здрасти! Здравейте.
Здрасти. - Нагоре ли?
Да. Ние... Да.
Може ли аз...
Разбира се. Ела с нас.
Мамо. - Да?
Може ли да сме сами?
Да, щом искате. - Хайде!
Но ме чакайте горе.
Да, добре. - Добре.
Виж само.
Да. Зашеметяващо.
Слънцето едва пробива.
Как си днес?
По-добре, предполагам.
Ами, не знам.
Много съжалявам,
че станахте свидетели на онова миналата вечер.
Тъкмо се срещнахме.
Защо се извиняваш?
Не биваше да замесвам децата така.
Не беше умно.
Добре, но няма за какво да се извиняваш.
Той се е издънил.
Да, но...
Май не биваше да го нападам така.
Той в момента скърби.
Защото баща му почина преди осем месеца.
Хората умират. Случва се. Гадно е.
Това не го оправдава, че е избягал като пъзльо.
Не му дължиш нищо.
Имаш правото да си ядосана.
Благодаря ти.
Това е сигурно.
Ако беше Зак, щях да го сритам в топките
и никога повече нямаше да ме види.
Черно или бяло.
Ами...
Не съм сигурна.
Не, така е.
Черно или бяло.
На колко години си?
Тридесет.
Вкъщи сме.
Да.
Ей, зеления.
Справям се. Справям се.
Задник.
Ей. - Ей.
Добре ли си?
Трябва ти въздух.
Тук е пълна скръб.
Така ли? - Да.
Добре.
Трябва да те махнем оттук. Почти 19:00 часът е.
Добре. Ей.
Добре.
Май е време за пица. - Не.
Или например кафе. - Не.
Не. Трябва да остана гладен
за вечерята със семейството ми. Така че...
Да.
Добре е, преди да ги видиш, да хапнеш нещо.
Обичам семейството си.
Да, знам. - Нали?
Знам. - Така е.
Знам.
С Били въобще не сме го обмисляли дълго.
Децата.
Взимахме хапчета за плодовитост.
А после си казахме,
че ако науката иска да сме родители, тогава ще станем родители.
Ако не, няма проблем.
И науката ни направи родители.
Да, имаш прекрасно семейство.
Губиш родител и се замисляш за оставащото ти време.
Искаш ли да знаеш колко стар си?
Погледни децата си.
Те се променят всеки ден.
Да, остаряваме.
Но не можеш да забравиш за себе си.
Случва се.
Мислиш за себе си.
Да, знам.
Ей, Пит.
Ела тук.
Пит,
ще ти вземем кафе.
Знам. Това казах.
Нали?
Да. - Хайде.
Държа те.
Вкусно.
А твоето?
Не съм много гладна.
Добре. Яла ли си вече?
Защото аз стоях гладен и не ядох.
Затова съм гладен.
Добре.
Мамо, ключа. Ключа.
Благодаря.
Били? Били, спри.
Може ли да кажа нещо?
Ами, аз... - Може ли?
Пит, не е добра идея.
Не, аз просто...
Не е добра идея да го правиш сега.
Моля те. Нека само...
Били, само ме изслушай.
Стана
каквото каза, че е станало.
Аз избягах.
Не знаех как да го осмисля.
Не исках.
Не е като да не го виждам.
Постоянно го виждам, Били.
И сега го виждам. Как ме гледаш.
Как ме гледат синовете ни.
Не мога да го понасям.
Страхувах се, че ако го изрека на глас, ще се окаже вярно.
Аз съм просто един егоистичен страхливец.
Способен да...
Това трябваше да кажеш преди четири дни.
Вместо това ме накара да се почувствам като кръгъл идиот.
Сякаш вината беше моя.
Не мога да спра лавина.
Никой не иска от теб да спираш лавина. За какво изобщо говориш?
Просто искам да искаш да преживееш една с нас, Пит.
Добро утро.
Благодаря. - Благодаря.
Добро утро.
Явно ни застигна много сняг.
Да тръгнем ли нагоре в планината?
За последно спускане? Да преборим "Звяра"?
Да, разбира се.
Добре ли звучи? Да преборим "Звяра"?
Разбира се.
Освен ако не реша да отида в Швейцария.
Мразя ските.
Не е вярно. - Фин.
Не си на мое място.
Студено е и е тъпо.
Постоянно си мокър и боли, когато паднеш.
Отнема цяла вечност да се изпишкаш.
Хората просто са тъпи.
Не гледат къде карат и все те е страх, че ще умреш.
И трябва да отида до тоалетната.
Ей, ей.
Няма проблем, хора.
Всичко е наред. Добре сте.
Аз съм тук.
Знаете ли, май карах достатъчно.
Да приключваме.
Да пием горещ шоколад?
Да се сгреем? - Да.
Скъпа, защо не се спуснеш?
Ние ще те чакаме долу.
Хайде, хора.
Къде е тя?
Пит!
Питър!
Стойте тук.
Татко!
Просто стойте тук.
Питър!
Ей.
Добре ли си?
Правя го за момчетата ни.
Заради това как те виждат.
Но що се отнася до нас двамата,
ако не ти харесва как те гледам,
тогава ми покажи нещо различно.
Покажи ми човек, който наистина иска да бъде тук.
Но аз искам.
Не, имам предвид във всичко, Пит.
Защото, ако не можеш,
можеш да слезеш от планината сам.
Не, аз съм тук.
Във всичко.
Сега ме спаси.
Какво стана, мамо?
Добре ли си?
Да. Добре съм.
Добре е.
Забравих си ските.
Добре, да, да. Да.
Добре.
Моля ви, хора, бавно.
Внимателно!
Ей!
До нови срещи в някой друг живот.
На теб ли говори?
Да, това е моят ски инструктор.
Взимала си урок?
Да, казах ти.
Така ли?
Чакай, какво?
Хаштаг няма да си ходим.
Здрасти! - Здрасти!
Хаштаг няма да тръгнем.
Боже.
Започва да ми писва. - Не е забавно.
Ей, хора. - Здрасти.
Лек път. - И на вас.
Беше ни приятно.
Превод: Борис В. Христов, Deluxe