1, 2, 3, 4, 5...
...6, 7, 8, 9, 10...
...11, 12, 13, 14, 15...
...16, 17, 18, 19, 20...
...21, 22, 23, 24, 25...
...26, 27, 28, 29, 30...
...31, 32, 33, 34, 35...
...36, 37, 38, 39, 40...
...41, 42, 43...
Förflyttning, kom igen!
Vakna! Nu rör vi på oss! Förflyttning, kom igen!
Upp och hoppa, era jäkla aborter. Nu går vi. Förflyttning!
Vakna! Förflyttning!
God morgon, menige Gallagher. -God morgon, menige Devani.
-Huvudet säkrat. -Okej.
-Lemmar säkrade. -"Remmar ska verifieras manuellt..."
"...och visuellt."
Snyggt jobbat, pucko. Hon kan reglerna bättre än du.
-God morgon, sergeant Parks. -Håll avståndet, Gallagher.
Released on www.Danishbits.org
-God morgon, dr Selkirk. -Tysta.
Är alla här? Då börjar vi.
Periodiska systemet. Blunda och visualisera det.
Öppna ögonen. Aktinoider, Anne.
-Aktinium, torium... -Med atomnummer.
-Vem kan atomnumren? -89, 90.
-Uran, 92. -Protaktinium, sen uran. - Kenny.
-Kobolt? -Aktinoider. Vi är på rad sju.
-Neptunium. -Nummer?
-En halv poäng. Period 4. Nån? -19: Kalium. 20: Kalcium. 21...
Jordartsmetaller. Neråt från rad 2. Joe.
-God morgon, elever. -God morgon, miss Justineau.
-Hoppas ni mår bra, miss Justineau. -Jag mår mycket bra. Tack, Melanie.
Regressionsanalysen är klar.
Periodiska systemet? Vi har inte kommit dit än.
Namn och nummer. Innehållet är ju inte relevant. Ha så kul!
Okej, här har jag grundämnen. Wow... En hel massa.
-Får vi höra en saga? -Det är ju en jättebra idé.
-Sen säger nån till dr Caldwell. -Vi säger inget, vi lovar.
-Vi läste sagor förra gången. -Grekisk mytologi? Det är historia.
Okej, vi tar en som uppvärmning. Var var vi nånstans?
Prometheus och Epimetheus. Kriget med gudarna.
-Uppfattat. Tack, Melanie. -Ingen orsak, miss Justineau.
"Gudarna glömmer inte."
"Zeus ville straffa Epimetheus för hans försyndelser"-
-"så han skapade en kvinna av lera och gav henne namnet Pandora"-
-"'hon som ger gåvor'."
"Pandora öppnade asken, varpå alla pester och prövningar"-
-"alla olyckor och ondskefulla saker i världen flög ut."
"De har plågat människan sen dess, på grund av Pandoras nyfikenhet."
God natt, meniga Dillon och Devani.
-Ja, sov sött, Cujo. -Prata inte med den.
"Men så kikade Pandora ner i asken"-
-"och hittade en sak till på botten."
"Det var Hoppet. Och hon tog det i händerna och befriade det."
Hoppet är det fina som gör att man står ut med allt det hemska.
Men det finns väl inget hemskt här?
God natt, svartvita kattunge.
Nej. Vi klarar oss väl ganska bra.
God natt, miss Justineau.
...21, 22, 23, 24, 25...
...26, 27, 28, 29, 30...
...31, 32, 33, 34, 35...
...36, 37, 38, 39...
-Hejsan, Melanie. -Hej, dr Caldwell.
-Har du löst gåtan? -Ingen bröt sig in.
Lupin stal smyckena när han låtsades kolla om de var kvar.
Mycket bra.
Här kommer en till: Det finns en katt i en låda.
Den kan vara levande eller död, 50-50. Hur tar man reda på det?
-Man öppnar lådan och tittar. -Innan dess, när lådan är stängd.
Är katten levande eller död?
Får jag lyssna? Eller skaka lådan? Väga den? Borra ett hål i den?
Inget sånt, det är en logisk gåta.
Jag måste tänka på det.
-Vad skriver ni? -"Objektets respons:"
"Utmärkt härmande av observerade beteenden?"
-Vad betyder det? -Att juryn fortfarande överlägger.
-Säg en siffra mellan 1 och 20. -13.
Tack.
Förflyttning! Då går vi!
Upp och hoppa! Kom igen, upp med er! Förflyttning!
Kom igen, era jäkla aborter!
-Vi gick med på att vara här ett tag. -I tre månader, inte sex.
-Var är Kenny? Kommer Kenny? -Jag borde vara i Beacon nu!
-Carlisle sa att vi åker nästa vecka. -Det sa han förra veckan också.
"'Nej', sa den gamle mannen."
"'Det är dina män, som förvandlats till djur av häxan.'"
"'Vid Gudarna', utropade Odysseus. 'Om det vore mitt öde'"-
-"'och jag förvandlades till ett djur skulle jag hellre dö för egen hand.'"
Wow, tuff publik...
-Kommer Kenny i dag? -Inte i dag.
I morgon?
Jag har en idé. Jag ska låsa upp era skrivhänder-
-och ta fram era brickor och så ska ni berätta en saga för mig.
-Men vi kan inga sagor. -Bara de ni berättat.
Jag vill att ni hittar på.
-Vad ska den handla om? -Vad du vill, Melanie.
Det är upp till dig.
Titta på de läskiga, små jävlarna. Hur pallar hon att vara så nära dem?
Men hon är snygg, eller hur?
Okej, tiden är ute! Lägg ner blyertspennorna.
Vem vill läsa sin saga högt?
Melanie. Varsågod och börja.
"Det var en gång en kvinna i antikens Grekland."
"Hon var mycket vacker, den vackraste, vänligaste"-
-"smartaste och mest fantastiska kvinnan i hela världen."
"En dag gick hon i en skog när hon plötsligt anfölls av ett monster."
"En jäkla abort som ville äta henne."
"Kvinnan var jättemodig. Hon kämpade, men monstret var stort och vildsint."
"Hon bröt sitt svärd och sitt spjut. Monstret skulle just äta upp henne."
"Men då kom en flicka springande. Hon var osårbar som Akilles"-
-"förutom på ett hemligt ställe. Hon kämpade mot monstret och dödade det"-
-"och högg av dess huvud och klampade tillbaka."
"Kvinnan sa: 'Du är min speciella flicka. Du ska alltid vara med mig.'"
"'Och jag ska aldrig släppa dig ifrån mig.'"
"Och de levde lyckliga tillsammans, i alla sina dar."
Förlåt.
Får jag försöka igen? Får jag försöka igen, snälla?
-Nej! Aldrig i helvete, nej! -Jag gjorde inte...
Du rörde vid henne. Du rörde vid hennes ansikte.
Jag rörde vid hennes huvud.
Se på.
Nej, snälla! Gör inte så!
Sluta!
-Du tror att de är mänskliga. -Nej, det tror jag inte.
Bra. Då är lektionen slut.
-Vad tittar du på? -Om jag hade en ask med ondska...
...skulle jag lägga i dig och stänga.
Jäklar... Då får jag se till att du aldrig får en ask.
Hon gillar mig bäst. Hon rörde mig, hon skulle aldrig röra dig.
-Ni är klara här. -Hand- och fotledsremmar...
-Melanie. -God kväll, miss Justineau.
Vem gjorde det här med dig?
Hallå?
Nån?
Det var sergeant Parks, eller hur? Han gjorde det här med dig.
Ni doftar gott, miss Justineau.
Prata inte med honom, okej? Lova mig att ignorera honom...
Nej! Ut! Ut!
Förlåt!
God kväll, Melanie. Jag ser att du haft besök.
Nej.
De här delas ut och är numrerade. Jag kan se vems den är på listan.
Jag tror att jag vet vem det kan ha varit.
-Vill du ge mig en siffra till? -4.
Nummer 4.
Verkligen?
4?
Förflyttning! Då går vi!
Vakna, nu rör vi oss! Förflyttning!
Förflyttning!
God morgon, menige Raison.
God morgon, sergeant Parks.
Vart ska vi?
Vad kallas det här stället?
Varför skakar det?
-Södra sektionen. Stängsel 1 är nere. -Använd eldkastaren. Korta salvor.
-Behöver ni mig för nåt mer? -Definitivt inte.
Lås alla dörrar när jag gått. Stanna inomhus tills allt är säkrat.
God morgon, dr Caldwell.-God morgon, dr Selkirk.
-Har du tänkt på katten i lådan? -Den är varken levande eller död.
Den är bara borta. Katter är smarta.
Standardsvaret är att den är både levande och död samtidigt.
-Det är ju idiotiskt. -Kanske det.
Men det var väl därför du kom hit? För att få svaret på mysteriet.
Det är du, Melanie. I den här analogin öppnar du lådan-
-och hittar dig själv i den.
Jag beklagar.
Dr Caldwell? Jag vill tillbaka till klassrummet nu.
Tre milliliter. Tiopental.
-God morgon, miss Justineau. -Vi är mitt i ett ingrepp, Helen.
Låt bli! Jag gör inte det här mer!
Mer tvivel, Helen... Vi är så nära.
Det var inte det här jag anmälde mig för.
-Vi skär i barn! -De uppträder så. Du vet min åsikt.
Att patogenen, svampen, tänker åt dem? Bara tala med dem i fem minuter!
Det gör jag varje dag. Jag läser dina rapporter varje dag.
Jag har haft den här diskussionen med mig själv tusen gånger, Helen.
Men jag lyssnar.
Titta, jag lägger ner skalpellen.
Nu kan du lägga ner ditt vapen. Snälla du.
-Miss Justineau! -Vakter! Spring!
Nej! Låt henne vara!
Vänta ett ögonblick! - Det här är inte ännu en biopsi i blindo.
Det är en testkörning. Förstår du?
Jag producerar en testomgång av ett vaccin och hon är huvudingrediensen.
Det du känner... Jag respekterar det, men jag har inte råd med det.
Placera henne på en säker plats. Ni bär ansvaret för henne.
Miss Justineau!
-Ska vi skjuta upp? -Nej. Sänk ner fönsterskydden.
-Hon rör sig för mycket. -Det ligger en kranierem där.
Jag skär inte runt en kranierem.
-Ska jag ge henne en dos till? -Ja, det vore extremt...
Dö, för helvete!
Miss Justineau!
Melanie!
Släpp! Korkade subba!
Helvete!
Kom igen!
Melanie! Kom!
Det är ingen fara, Melanie. Det är ingen fara.
Skicka ut våra koordinater. Logga det som samlingspunkt 1.
-Nej, sergeant! -Hon skadar ingen! Släpp ut henne!
-Spring, spring, spring! -Vad gör du? Det är inte ditt beslut!
-Ingenting. Dött på alla frekvenser. -Då åker vi.
Men du måste hämta testobjektet.
Kolla efter förnödenheter i skåpet, Gallagher.
Täck ungen, Dillon. Skjut henne bara om hon rör sig.
Hallå! Stanna vid fordonet!
Nej! Kom inte för nära mig.
Det ska jag inte. Är du okej?
Jag gjorde nåt styggt.
Du gjorde nåt bra. Du räddade mig, som i din saga.
Det var inte som min saga. Jag åt bitar av soldaterna.
Flickan i min saga åt inte folk.
Om de var på väg skulle de vara här, annars hade de svarat på anropet.
-Har vi nåt vatten? -Tanken tömdes på verkstaden.
Det finns vattenflaskor, lite ammunition, skyddsgel och de här.
De användes när de försökte fånga...
Jag vet vad det är.
Justineau!
Vänta här, bara.
Lyssna nu, allihop. Vi ska söderut, till Beacon.
-Vi hämtar vatten och sen åker vi. -Baspersonalen, då? Barnen?
Vi måste anta att de är döda. Vad gäller barnen äter de inte sina egna.
Vi kan skicka ut sökpatruller sen.
-Och Melanie? -Hon är en viktig del av programmet.
Placera henne i hjulhuset. Det är ett stängt utrymme och...
Har du avreagerat dig nu?
-En gång räcker. -Hon ska inte åka i hjulhuset.
-Jag ville bara göra det klart. -Nej, det ska hon inte.
Ljuddämpare på, mjuka kulor.
-Hur kan kulor vara mjuka? -Ska jag sätta munkavle på den?
Spetsen är ihålig. De rivs sönder när de tränger in och kommer inte ut.
-Mindre risk att sprida infektionen. -Tack, sergeant Parks.
Då går vi.
Snabba på.
-Herregud, jag sa ljuddämpare! -Förlåt, jag... Fan!
Rör på er. Vi drar. Spring!
Sergeant!
-Sergeant! -Fan!
Helvete!
Upp med huvudet på den! Upp med huvudet på den, för helvete!
Rör på dig! Spring!
Din arm.
-Det är inget bett. Jag skar mig. -Stanna där.
Jag skar mig, jag svär!
-Vänta. -Med kulorna ute? Nej, släpp in mig!
Jag sa ju att jag mår bra.
Jag mår bra, det är inget...
-Han förvandlades till en av dem. -Vad fan gör hon här inne?
Hon har munkorg och händerna bundna och du är ändå rädd för henne?
Ja, och det borde du också vara.
Melanie...
De hungrande har en sorts sjukdom, och folk kan smittas av den.
En svampinfektion. Ophiocordyceps unilateralis.
-Överförs i kroppsvätskor, så bett... -Hon ska inte bita nån!
-Följde de efter oss? -Troligen inte.
De samlas i grupper, som på basen. Vi vet inte varför.
De måste känna sig ensamma.
Det hade jag inte tänkt på.
Kulan träffade bränsleledningen, så vi får gå. Vi tar vägen genom London.
Fler hungrande, men mer mat. Det går jävligt mycket snabbare.
Allvarligt? Kan vi inte anropa Beacon och be dem skicka en helikopter?
Jag har försökt. Radion i lastbilen har inte räckvidden som krävs.
Vi anropar dem på den handhållna när vi närmar oss.
-Okej, då tar vi en promenad. -Kom.
Kommer vi att se Themsen?
Det är Englands näst längsta flod och den går upp i Cotswolds.
Hur djupa är floder? I "Den nyfikna elefantungen" når den till fötterna-
-men båtar seglar på floder och det lever fisk i dem...
Här. Se upp var du sätter fötterna.
Det kryllar av dem.
Affärerna plundrades för länge sen. Vi kan ha tur i några av husen.
-Hungrande? -Massvis.
-Vi går in. På tåspetsarna. -Genom en hjord av dem?
Deras starkaste sinne är lukten. Gelen gör oss osynliga.
Höga ljud och snabba rörelser väcker dem. Vi går långsamt och stadigt.
Inget prat, ingen ögonkontakt. Okej?
Okej?
Vi är inte barn, sergeant Parks.
Framför allt inte hon.
Caldwell!
Upp! Upp, allihop!
Rör på er. Upp!
Kom igen!
-Okej, då gör vi oss hemmastadda. -Va?
Vill du hellre gå ut dit igen?
-Vad var det där, doktorn? -Jag har aldrig sett modersbeteende.
Jag samlade data, det ingår i uppdraget.
Ja, tills stängslet rasade.
Nu är vårt uppdrag att hålla oss borta från menyn.
Jag ska vara försiktigare, när det är möjligt.
Nu ordnar vi lite avskildhet.
-Vi kollar så vi är ensamma. -Melanie stannar här.
Och nån stannar med henne. Hon får inte utsättas för risker.
Jag klarar mig. Jag är inte rädd.
Gå åt vänster, Justineau. -Höger, Gallagher. Ögon och öron.
Melanie... Om du behöver mig, ropa högt.
Ja, miss Justineau.
Dr Caldwell?
-Vad är jag? -Vi har inget ord för det.
Men ni vet var jag kom ifrån?
Berätta. Snälla.
Sergeant Parks och hans män gick in i städerna på räddningsuppdrag.
Under ett sånt besök hittade de nåt annat.
Neonatala.
Nyfödda. Infekterade, helt klart hungrande.
Men annorlunda än allt annat vi sett.
De kunde fortfarande tänka, interagera med omgivningen.
På många sätt betedde de sig som riktiga människor.
-Varför var bebisarna annorlunda? -De verkade vara delvis immuna.
-Men var kom de ifrån? -Från samma ställe som alla bebisar.
Men via en...lite excentrisk rutt.
De nyfödda hittades på en sån här plats.
Ett förlossningssjukhus, dit mödrar går för att föda.
Mödrarna var också där. De var...
...tomma.
Urkärnade.
Alla deras organ hade förtärts.
-Av hungrande? -Nej. Inifrån.
-Bebisar kan inte äta folk. -De här gjorde det.
Mödrarna infekterades troligen samtidigt, under en enda incident.
Och fostren de bar på blev också infekterade.
Genom moderkakan. De åt sig ut.
-Jag vill inte vara en hungrande. -Men det är det du är.
Det är tydligt under dissektionen.
Svampen är virad runt din hjärna som murgröna runt en ek.
Men jag kan tala! Jag är som ni!
Du är inte som nåt som nånsin existerat.
-Ni sa att ni kunde skapa ett vaccin. -Det är fokus för min forskning.
Inget är viktigare. Jag vill rädda människor. Jag vill rädda alla.
Jag försökte hitta mat till dig, men jag kunde inte.
Men jag hittade nåt annat.
Snygga, va? Nu kan du ta av dig de där stinkande sakerna.
De är jättefina. Tack.
Jag ska försöka hitta mat till dig i morgon. I morgon bitti. Okej?
Kan du hålla ut tills dess?
-Tror du Beacon saknat oss än? -Svårt att säga.
De hör av sig när de kan. De har haft det svårt senaste tiden.
"Var dag har nog av sin egen plåga."
Vadå? Umgås du inte med de enrollerade?
Har du nånsin dödat ett barn?
Jag var med i reservstyrkan. Jag gjorde inte ett skit innan det här.
-Hon ser på mig som Jesus. -Hon älskar dig.
Ja, hon älskar mig.
Jag kunde bara inte ta mig ur vägen i tid.
-Jag är ingen god människa. -Jag har aldrig mött goda eller onda.
-Man gör bara det som finns inom en. -Så ingen har ansvar för nånting?
Ansvarig inför vem?
'"Han drömmer nu', sa Tweedledee. 'Vad tror du han drömmer om?'"
"Alice sa: 'Det kan ingen gissa.' 'Om dig?', utropade Tweedledee."
"'Och om han for när han drömde om dig, var tror du han är nu?'"
"'Där jag är nu', sa Alice. 'Inte du', sa Tweedledee föraktfullt."
"'Du skulle inte vara nånstans. Du är bara nåt i hans dröm.'"
Vill du se bilden, Kieran?
Det här ser inte bra ut. Allt ståhej i går måste ha lockat hit dem.
Om vi väntar dyker nåt upp, en bil eller nåt, och så börjar de jaga den.
Vi kan få vänta jäkligt länge.
-Det ordnar sig. -Jag kan göra det.
-Nej. Det tillåter jag inte. -Jag blir inte skadad.
Hon har inga skäl att komma tillbaka.
Jo! Jag vill vara med er. I alla fall med miss Justineau och Kieran.
-Vad har du att förlora? -Jag har en hel del att förlora.
-Hon är oumbärlig för programmet. -Det finns inget program längre.
Och jag kommer tillbaka för att jag sa det. Jag ljuger inte.
Och...
...får jag ha mina nya kläder?
Hallå?
Förflyttning! Era jäkla aborter!
Wow!
Den ramlade av! Men det är säkert att komma ner.
-Herregud... -Jag är inte hungrig nu.
Bra jobbat. Nu går vi.
-Ska vi bara klampa in igen? -Inte om jag kan göra nåt åt det.
Vill du ha lite mer motion?
Du kan springa i förväg och hitta en fri rutt.
-Får jag använda radiogrejen? -Ge henne din radiogrej, Gallagher.
-Sergeant? -Hon ger tillbaka den.
Okej, här har du.
-Visa mig. -Tryck ner den knappen för att prata.
Släpp, så att jag kan svara.
Det är Melanie. Hallå? Här borta!
Såja. Stick nu.
-Lek inte med nån som ser död ut! -Bäst att hon inte tappar bort den.
Hallå? Det är Melanie. Melanie anropar, på radion.
-Jag vet, vad har du hittat? -Den tredje gatan är bäst.
Det är några hungrande längst upp, men fortsätter man är det tomt.
Tack. Klart slut.
Bra jobbat.
-Vill du ha en katt? -Jag har redan ätit en.
Herre jävlar...
Doktorn?
Jag såg det här i Bristol. Och teamet i Glasgow säger att det sprider sig.
Det är nästa stadie i patogenens livscykel.
-Låt det vara. -Samma som i min hjärna.
-Kommer det att hända mig? -Det beror på. Vet du vad symbios är?
Som de små fåglarna som rengör en krokodils tänder.
Hos andra generationen kan svampen fungera som en symbiont.
Den verkar sannerligen göra det.
Säg till om du börjar skjuta skott.
Plötsligt är det helt tyst.
Det måste vara lågsäsong.
Kliv inte på dem, Gallagher.
Vi kommer aldrig förbi det här.
Vi får gå runt det.
Vad fan är det där?
-Vad är det vi tittar på, Caldwell? -Nästa stadie i svampens livscykel.
Det mogna, sexuella stadiet.
Det är därför det inte finns några hungrande här.
När densiteten är som högst, när tillräckligt många samlas...
Förvandlas de till en skog?
Detta är ett sporangium, en frökapsel.
Det måste finnas tiotusentals i den där massan. Om de skulle öppnas...
Vadå?
Världens undergång. Förmodligen.
Vi fortsätter.
-Ni är sjuk, dr Caldwell. -Jag mår fint. Tack.
Ni luktar sjukt. Jag såg er. Ni plockade upp en.
Får jag se den?
-Varför skulle världen gå under? -Patogenen skulle bli luftburen.
Man skulle smittas bara av att andas. Men titta här.
Den är dåligt designad. Mutanter måste ta det onda med det goda.
Vad fan är det här?
-Det är pansar. Kod till ingången. -Nödöppnaren är under mittdörren.
-Och det vet du för att...? -Vi skapade dem. Mobila labb.
Bepansrade, så de kan flyttas, sol- drivna, så de aldrig behöver stanna.
-Visa mig nödöppnaren. -Den är där under.
Kom, Kieran.
Solcellerna fungerar fortfarande.
Jag kollar om motorn är okej.
Jag måste hitta lite mat.
Undrar var de är. De kanske utforskade området.
Och sov över hos sina vänner?
-Hur ser motorn ut? -Jag bör kunna få i gång den.
Rymlingar från bas HE. Anropar Beacon, kom.
Rymlingar anropar alla vänligt sinnade i sydöstra området, kom.
-Kollade du köket? -Skåpet är tomt.
-Jag kan ta en förnödenhetsrunda. -Okej. Vi jobbar på motorn.
Håll dig i närheten, Gallagher. Rapportera var tionde minut.
-Vad är det? -Jag måste äta. Jag känner doften.
Jag känner doften av er allihop.
Försök nu.
Bra jobbat.
Nej... Åh nej!
-Ska jag byta bandage på dig? -Nej tack. Det finns ingen mening.
Läker det?
Jag är döende.
Förvånande att du inte märkt det.
Inflammerad sepsis. Blodförgiftning från såren.
Jag tog Flukloxacillin när vi kom, men det är för sent.
-Jag är ledsen. -Hur ledsen?
-Skulle du låta mig få henne? -Glöm det.
Jag var nästan klar när basen föll. Med utrustningen här klarar jag det.
Jag kan framställa vaccinet-
-men jag behöver hennes hjärna och ryggrad.
Isofluran. Kirurgiskt bedövningsmedel.
Hon skulle inte känna nånting.
Det är mer din grej än hennes.
Miss Justineau!
Kieran är där ute bland dem! De har vittring på honom och letar nu!
-Ni måste hitta honom först! Gå nu! -Vilka pratar du om?
Barnen, de tänker äta upp honom! De är som jag, de kommer att jaga honom.
De har vittring på honom. Skyddsgel luktar också.
-Hur vet de hur skyddsgel luktar? -Är det inte uppenbart?
Gallagher, vad är din position? Kom.
Gallagher, anropa med din position om du kan. Kom.
Anropa med din position om du kan. Kom.
Jag kan hitta honom. Snälla.
Vi går ut med henne.
Beacon, hör ni mig?
-Här. -Bekräfta status, kom.
London, norr om floden, en dag från Beacon, kom.
Bekräfta status för bas HE. Vi måste evakuera medan vi kan.
Stängslen faller. Det är en fråga om timmar innan de är inne i komplexet.
-Beacon, detta är... -Vi måste gå, sergeant!
Vi måste gå! Det är Kieran!
Han har varit här en massa gånger.
Han vände tillbaka.
Den vägen! Kom.
Hejsan. Vad heter du, då?
Är det din, den där?
Nej, det är bra. Jag har... Jag har redan ätit middag.
Smaskens, mätt.
Fan, du behöver den mer än jag.
Titta på dig, du är bara skinn och ben.
Okej, okej...
Det är ingen fara. Kom hit.
Det är ingen fara.
Jag ska inte... Det är ingen fara.
Var inte dum nu, det är ingen fara. Kom hit. Kom hit, jag leker inte...
Helvete! Helvete...
Ser ni den här?
Ser ni den, för helvete?
Jag menar det! Rör ni mig, spränger jag er åt helvete!
Jag menar det, jag gör det!
Snälla...
Hjälp mig få upp det här.
Vilka små jävlar!
-Smutsiga, små jävlar! -De vill bara leva.
Det vill alla.
Du vet väl vad detta är? De gillrade en fälla för honom, som för ett djur.
Miss Justineau... Det här är också en fälla!
Sergeant, låt mig! Ta ner det!
Melanie!
Miss Justineau! Sergeant! Titta inte på dem!
Håll tyst!
Bara på mig!
-Låtsas att ni är rädda för mig! -Låtsas?
Gå! Fort!
De är mina! Ni får dem inte!
Om ni försöker... -Skynda er! -Ja, det är allt bäst ni låter bli!
-Vi drar så snart vi kommer in, va? -Vi behöver koordinater.
Vi måste meddela att HE inte finns kvar. Finns det nån bas i närheten?
Helvete, varför har hon lämnat dörrarna öppna?
Caroline... Vad gör du?
Jag är mycket snabbare än ni. Försöker ni skära mig biter jag er.
Jag tror inte ni skulle gilla det.
Jag måste inte andas som ni. Jag brukade hålla andan-
-och räkna till tusen.
Svampen omsätter syret åt dig.
Vi är nog symbionter, som ni sa.
Melanie... Du är en smart flicka. Jag tror att du vet...
-Ni kan skapa ett botemedel av mig. -Det kan jag. Jag kan göra det här.
Jag har allt jag behöver.
Ett botemedel som kan rädda Helen och sergeant Parks.
-Och Kieran. -Kieran är död.
Men de andra. Melanie...
Bara andra generationen kan vara som du.
Vill du se miss Justineau förvandlas till ett monster? Ett djur?
Givetvis inte. Och det är upp till dig.
Du kan ge henne nåt som ingen annan kan.
Ett långt, fullvärdigt liv.
Trygg.
Omgiven av människor som älskar henne.
-Hon kan vara trygg i Beacon. -Beacon rasar samman. Du hörde.
-Nån annanstans, då. -Och när kapslarna öppnas?
-Det gör de inte, ni visade mig. -Man kan inte öppna dem för hand.
Men de reagerar på värme. Eller fukt.
En översvämning, en skogsbrand...
Jag lovar att det inte gör ont.
Berättar ni för henne?
Hon kommer att veta att du gjorde det för hennes skull.
-Lägg dig ner nu. -Och barnen, dr Caldwell?
Melanie... Lägg dig ner, är du snäll. Om jag inte gör det här nu...
"Objektets respons: Utmärkt härmande av observerade beteenden?"
Tror ni fortfarande det, dr Caldwell?
Gör ni det?
Nej.
-Lever vi? -Ja. Ni lever.
Varför ska det då vara vi som dör för er skull?
Stanna här. Om ni stannar här är ni trygg.
Melanie...
Melanie!
Ni borde stannat inomhus! I labbet!
Jag letade efter dig.
-Är miss Justineau med er? -Hon är kvar där.
Med luftslussen stängd?
-Melanie... Vad är det här? -Frön som gör folk till hungrande.
-Herre jävlar! -Jag är ledsen, sergeant.
-Jag är hemskt ledsen. -Vad har du gjort?
-Jag såg till att kapslarna öppnades. -Herregud!
-Det kommer att ordna sig. -Nej. Det är över. Allt är över.
Nej, världen är bara inte er längre. Jag trodde ni skulle vara säkra.
Jag såg till att ni var säkra, jag stängde luftslussen.
Melanie...
Jag vill inte sluta som de. Snälla.
Snälla.
-Hur har du lärt dig det där? -Jag tittade på er.
Det är klart du gjorde.
Sista gången... Sista gången jag nånsin såg henne...
Hon var i sjunde månaden. Hon var stor som ett hus.
Hon var vacker. Jättevacker.
Jag var tvungen att hoppas att hon var där ute...
...nånstans.
Förflyttning.
Herregud...
-God morgon, miss Justineau. -God morgon, Melanie.
-Ner! -God morgon, elever.
Sätt dig ner!
Okej, vi ska fortsätta...
Vi ska fortsätta få upp de nya barnen till samma nivå.
Alla andra får visa lite tålamod medan de hinner i kapp. Okej?
Får vi höra sagor?
Senare, om vi har tid.
Vi har massor av tid.
Översättning: Arnar Jonsson www. btistudios. com