Hallo, Charles.
Du har funnet et vis å kurere blindheten din på.
Framtida er rik på underverk, kaptein Hunter.
Jeg er dessverre ikke lenger kaptein.
Hva har vi her?
Dette er et biomorfisk implantat,
i stand til å modifisere sin verts hjerneprosesser.
En dag kan dette gjøre slutt på vold slik vi kjenner det.
Eller, med de samme midler: forsterke den.
Jeg trodde ingen av oss skulle kontakte den andre igjen.
En ny trussel, en liten gjeng, er dessverre ute etter spydet.
-Jeg samler fragmentene. -Hvorfor det?
De er tryggere fra hverandre enn de er sammen.
De vil være trygge i Forsvinningspunktet.
Sier du det? Du sa Tidsmesterne ikke var til å stole på.
Gjorde jeg? Pokker. Så gjorde jeg altså det.
Vi får vel gjøre dette på den tungvinte måten.
Hvor er fragmentet av spydet som jeg fikk deg til å beskytte?
Jeg vet ikke hvorfor du er ute etter det, men du finner det aldri.
Siden du har posert som forsker på kybernetiske implantater,
antar jeg at du har gjemt fragmentet
inni deg.
Hva skjer?
Lilys algoritme lokaliserte en del av Skjebnens spyd.
Når da? Jeg vet at det er nå, men hvor er vi på vei?
Detroit. Året 3000 e.Kr.
Reise inn i en fjern framtid. Spennende.
Snakk for deg selv.
Kom igjen, hvem liker ikke framtida?
Jeg liker historie. Ja, jeg vet at den er fylt av skrekk og vold,
-men framtida er bare... -Usikker?
Ja, den skremmer meg litt.
-Så bare bli på skipet. -Synes du jeg skal bli på skipet?
Jeg bryr meg ikke. Det er opp til deg.
Jeg er profesjonell tidsreisende.
Hvis dere trenger at jeg skal besøke framtida, gjør jeg det.
Og jeg sier bare at det er helt opp til deg.
Og jeg "bare sier": Hold kjeft!
Nate, du blir på skipet, resten av oss drar og finner spydet.
Dessverre sanser ikke lenger medaljongen
spydfragmentets nærvær.
-Vi dro hit uten grunn. -Kanskje ikke.
Gideon, har de sprit i året 3000?
Eller bedre, Gideon, har du den siste posisjonen til fragmentet?
Kan noen finne lysbryteren eller noe?
Hvordan pokker ser en lysbryter ut i året 3000?
Ja, det er vel ikke så mye å gjøre ut av en lysbryter.
Men alt annet er langt forbi vår nåværende vitenskap.
Amaya...
-Charles. -Hvordan kjenner du liket?
Dette er dr. Midnatt fra Rettferdighetssamfunnet.
Hva gjør et medlem av ARS så langt inn i framtida?
-Hvil i fred. -Det er søtt, Mick.
Nei, det er det han skrev på gulvet. "R-I-P."
Det er ikke "Hvil i fred".
Det er navnet på dr. Midnatts drapsmann.
Jeg forstår det bare ikke.
Vær mer spesifikk. Det kan være en lang liste.
Selv om vi antar
at Legionen tok spydfragmentet herfra,
-hvordan visste de at det var her? -Uten medaljongen?
Rip må ha fortalt dem det.
Av en eller annen grunn husker han hvor delene av spydet er.
Da er det bra du lot ham slippe unna.
Er det noe du vil fortelle meg?
Jax fortalte meg at han ville drepe Rip i 1776.
-Og at du stanset ham. -Fordi vi ikke er mordere, Amaya.
Bortsett fra deg og Rory og...
Jeg skal slutte å hjelpe nå.
Jeg ser ikke gjennom fingrene med mord.
Men ARS ville ha fanget Rip uten sentimentale hensyn.
Tror du jeg lot Rip gå på grunn av følelser?
-Ja. -Ok, la oss alle trekke pusten...
Beklager at vennen din ble drept.
Og det kan være "sentimentalt", men teamet kommer før taktikk.
Og som resultat satte du hele virkeligheten i fare.
Kanskje er det derfor teamet ditt taper så ofte.
-Beklager avbrytelsen. -Glimrende timing, Gideon.
Din datter Lilys algoritme har identifisert
et sted for en annen del av spydet.
En ulykke kommer sjelden alene.
Hvor er det, Gideon?
En liten øy kjent som Britannia i året 507 e.Kr.
SPYD - BRITANNIA ÅRET 507
Middelalderens England.
Det er det jeg snakker om. En fin, veldokumentert del av historien.
Riddere i skinnende rustning, jomfruer i nød,
og best av alt... Dysting!
Dysting fant ikke sted i England før 1300 e.Kr.
-Ikke ta fra meg dette. -Raymond.
Bare glem historien for en gangs skyld, vi er i legendenes tidsalder.
Husk hva Santayana en gang sa:
"De som ikke husker historien, er dømt til å gjenta den."
Var han ridder? Jeg husker ikke navnet hans.
Og jeg var ganske besatt av legenden om Arthur som barn.
I så fall hadde du visst at det ikke fantes dysting.
Jeg er uenig.
Greit nok.
Står du også over middelalderen, professor?
Ja, jeg hadde noe forskning å ta igjen.
-Hva har du gjort? -Unnskyld?
Ikke si unnskyld. Får deg til å høres skyldig ut.
Har ikke den fjerneste idé om hva du snakker...
-Hva gjør du? -Tyver. De har en spesiell lukt.
Trodde det var fordi dere ikke bader.
-Hva har du stjålet? -Hvordan våger du å antyde...
Hva har du stjålet?
Dr. Midnatt hadde ikke bruk for den, så jeg tenkte...
Jeg klarte ikke å stå imot.
Selv om jeg foretrekker termen "lånte".
Imponerende, det er fortsatt håp for deg.
Jeg sier bare at historiene du vokste opp med, bare er historier.
Ok? Middelalderen var en stormende tid.
Det var Romerrikets kollaps, som førte til sivilisasjonens kollaps.
For ikke å snakke om helse og sanitære forhold.
Ja, ikke gjør det.
Kolera, difteri, tyfus...
Og jeg har ikke nevnt hudsykdommer.
Apropos det, hvorfor valgte du å kle deg som en spedalsk?
Jeg har ikke gjort det. Det er historisk korrekt.
Dere ser ut som om dere skal på et renessansemarked.
-Hva er det? -Noen følger etter oss.
Og forresten, om jeg så var en spedalsk,
ville det vært mindre åpenbart enn en gjeng riddere i skinnende rustning.
Vent! Jeg mener holdt! Jeg mener hør!
Gode ridder, vi kommer med gode hensikter. Vi er bare reisende i dette landet.
Dialekten din er helt feil.
Jeg, Raymond av Palms, og mitt følge av lystige menn og kvinner,
ber ydmykt om trygg passasje til Camelot og en audiens hos kong Arthur.
-Kong Arthur? -Ja, du kan se våpenskjoldet hans.
Jeg er Guinevere.
Vi skal eskortere dere til Camelot,
men den spedalske må forbli utenfor bymurene.
Jeg er ikke spedalsk!
-Tror du fortsatt dette er eventyr? -Dette stedet burde ikke eksistere.
Trenger ikke det her. Alle er likeverdige ved Camelots hoff.
Det er derfor jeg elsker den fyren.
Vi støtte på dem i skogen mens vi sporet Den sorte ridder, Deres Nåde.
Hva om de står i forbund med den fryktelige skurken?
-Ray... -Deres Nåde,
jeg sverger. Vi er ikke fiender.
Vi er krigere på oppdrag, for å få bukt med ondskap.
En stor ondskap hjemsøker mitt land i disse dager,
kidnapper mine edle riddere av det runde bord. Derfor:
Jeg overlater til min klokeste rådgiver å vurdere sannheten i ordene dine.
-Vennligst ikke si det... -Send bud på Merlin!
Gjør klar til å kjempe oss ut herfra hvis Merlin avviser oss.
Det er Stjernejenta.
Hva gjør du i Camelot?
Dette skipet. Det slutter aldri å forbløffe meg.
Apropos forbløffende... Merlin?
En identitet jeg tok for å passe i denne æraen.
Men hva gjør du i denne æraen?
La meg gjette. Det har noe med Skjebnens spyd å gjøre.
Vi fant dr. Midnatt i året 3000.
Han er død, Courtney.
Vi tror han ble drept fordi han hadde en del av spydet.
Hva vet du om ARS' siste oppdrag?
Obsidian fortalte meg at ARS forsvant etter en tur til Leipzig i 1956.
Oppdraget var å avdekke Skjebnens spyd
og hindre det i å havne i fiendens hender.
Hvordan har det seg at dere alle ble spredt i tida?
Vi fikk hjelp underveis av en som kalte seg en tidsmester.
-Rip Hunter? -Ja.
Han sa at spydet kunne endre selve virkeligheten,
at det var for mektig til at en mann eller kvinne kunne ha det.
Så vi delte det opp i fire deler.
Hunter tok én...
Og tok resten av dere til tre forskjellige tidsperioder.
Da jeg ankom Camelot, var det et middels stort kongedømme.
For å beskytte min del av spydet,
tilpasset jeg det til legenden om kong Arthur
og hans riddere av det runde bord.
Courtney, jeg respekterer hengivenheten din,
men burde du ikke fortelle meg hvor fragmentet er?
Slapp av, Amaya. Jeg lover at delen er på et veldig trygt sted.
Sporingen i skogen var glimrende.
Det er få som kan snike seg inn på meg slik.
Jeg var kriger lenge før jeg ble dronning.
Det høres ut som om du foretrakk det.
Politikk er ikke en av mine lidenskaper.
Men Arthur er en sann venn og alliert.
Jeg tror på hans visjon om et mer rettferdig og fredelig rike.
Det ser ut til at Camelot lever opp til ryktet sitt.
Hvor er den gode kongen?
På jakt.
Jakter utvilsomt et villsvin gjennom skogen nå.
Gjør ditt verste, knekt.
Jeg dør heller enn å overgi meg!
Da er du en idiot.
-Skal du ikke spidde meg? -Nei...
Vi har noe annet til deg, Deres Majestet.
Tenk at Marty og Mick går glipp av dette.
Hva?
Når er neste gang vi får feste i Camelot?
Se der.
-Sir Galahad. -Hvordan vet du det?
Fordi han sitter på Det farefulle setet.
Hva for noe?
Kom igjen. Hva slags historiker er du?
Det farefulle setet er et spesielt sete forbeholdt de reneste ridderne.
Hvor mange ganger jeg må si det?
Det er en forskjell på legende og historie.
Jeg skal introdusere meg.
Sir Galahad.
Er dette setet opptatt?
Det er det nå, min venn.
Beklager, du hører nok dette hele tida, men jeg må si at jeg er en stor fan.
"Fan". Altså vifte?
Så du er luftig.
Nei. Vel...
Etter all denne maten...
Nei, jeg mener at jeg er en stor beundrer av deg.
-Har du hørt om bedriftene mine? -Ja.
Siden jeg var liten pjokk.
Det er vanskelig å forklare.
Jeg er bare en tjener.
Det er en ære å tjene den sanne inspirasjon til Camelots prakt,
kong Arthur.
For var det ikke han som sa at makt må tjene rett,
så den ikke vokser til tyranniets fryktelige blomst?
Ja, en annen grunn til at jeg elsker ham.
De varsler kongens tilbakekomst!
Arthur har fanget Den sorte ridder.
Arthur, jeg begynte å...
Beklager knepet. Det var den eneste måten å komme inn på.
Hei, folkens. Jeg ser dere har møtt min venn Arthur.
Få se et smil, Arthur.
Arthur...
Kongen har forlatt bygningen.
Skjønner dere ikke referansen? Synd.
Kongen gjør nå alt jeg ber ham om.
Så hvis du ikke ønsker å se blodet ditt renne,
foreslår jeg at du gir meg ditt fragment av Skjebnens spyd.
Det er snart slutt på tålmodigheten min.
Fragmentet. Hvor er det?
Så lenge jeg lever,
vil du aldri få det.
Det kan bli kortere enn du tror.
Bli stående, ellers dør kongen deres!
Jeg trenger bare å tenke det, så kutter han sin egen hals.
Tid for ultimatum.
Gi meg fragmentet innen daggry,
ellers kommer jeg tilbake med en hær like lydig som Arthur her.
Det er opp til dere...
Camelot eller spydet.
Galahad, måtte du hvile i fred.
Din sorg og smerte er forvist.
Måtte Camelots evige lys skinne på deg.
Hvordan kjenner du Den sorte ridder?
Han heter Damien Darhk.
Han jobber med raskingen som vendte Rip Hunter mot ARS.
Rip er ikke den eneste de kontrollerer nå.
Den tingens mørke magi har gjort kongen min, min egen mann,
-til en fiende. -Det er ikke hans feil.
Allikevel så jeg ham felle sir Galahad med mine egne øyne.
Du må tro at mannen din kan bli reddet, ellers er han virkelig fortapt.
Vi må stanse Den sorte ridders hær for å finne det ut.
Min dronning, du må være sterk.
Siden kong Arthur er savnet, vil ridderne
forvente at du skal lede dem.
Kongens kappe tilhører Arthur, ikke meg.
Guinevere. Vent.
Noen ganger faller kappen i fanget på deg.
Stol på meg.
Jeg vet at det er vanskelig. Du er smart.
Du er tapper,
og du er en naturlig leder.
Jeg vet at du klarer dette.
Du så hva de gjorde med Arthur.
Tenk hva de kan gjøre med en hær av hjernevaskede riddere.
-Hva er det du antyder? -Fragmentet av spydet...
Vi må få det ut av borgen.
Kan dere beskytte spydet? Klarte ikke å beskytte dr. Midnatt.
Det er urettferdig.
Jeg skal ingen steder. Ikke fragmentet heller.
Fascinerende. Det ser ut til å inneholde en slags
sofistikert mottaker... Det er helt klart samme teknologi...
Jeg fant i dr. Midnatts lab.
-Grå? Du har ikke... -Det kan du banne på.
Stjal det fra den døde. Selv jeg ble imponert.
Jeg var bare nysgjerrig.
Og det er bra jeg gjorde det.
Disse komponentene ser ut til å være et sett,
fungerer kanskje sammen som en sender og mottaker.
Eller kommandant og soldat.
Nettopp. Kommandanten går med senderen,
sender ordrer via et elektro-telepatisk signal
til denne mottakeren som soldaten går med.
Alt med et signal kan hackes.
Det er håpet, ja.
Så alt vi trenger, er å øke hjernekraften til den som går med denne...
Eller finne noen med en overnaturlig kraftig hjerne.
Du mener deg?
Greit. Om du insisterer.
Alt vi trenger,
er en forsøksperson.
Noen med et føyelig sinn.
Hva?
Hei, sir Sikler-A-Lot...
Få resten av tinnsoldatene til å gjøre seg klare til marsj.
Kanskje jeg ikke uttrykte meg klart.
-Gjør klar mennene dine, kong Arthur. -Som du ønsker, min herre.
Gjør klar til marsj!
Jeg visste disse ville komme til nytte.
Rory, jeg vil at du skal reise deg fra den stolen.
Nei, jeg kommanderer deg til å reise deg fra den stolen!
Føler du noe i det hele tatt?
En fremmed impuls? Et lite stikk, kanskje?
Vent.
Jeg fanger opp noe.
Herregud, det fungerer.
-Jeg er sulten. -Dette er en katastrofe.
Vent.
Det ser ut til at fiendene våre sender et eget signal.
Hva betyr det?
Herregud!
Det betyr at Legionen er ute etter Camelot.
Tapre riddere av Camelot.
Jeg forstår frykten dere føler.
Vi står nå på randen av undergangen.
Vår konge har blitt tatt fra oss.
Ondskapen nærmer seg, og håpet ser ut til å være tapt.
Men vi må reise oss
og konfrontere denne utfordringen, slik Arthur hadde ønsket.
Vi må huske hvem vi er,
vi er brødre og søstre,
vi er soldater og venner.
Vi er ikke bare riddere,
vi er Camelot!
Vi er Camelot!
Den sorte hæren nærmer seg!
-Den har nådd den store skogen! -Trollmannen er for sent ute.
Snakker hun om professor Stein?
Samme det. Vi skal avgjøre dette med sverdene våre.
Camelot kaller på dere i denne nødens time.
Svarer dere?
Hvem vil følge meg på slagmarken?
Hva gjør de? De har ikke en sjanse der ute.
Er det virkelig verdt risikoen, for en drøm?
Ja.
Fordi for lenge siden betydde den drømmen alt for en liten gutt.
Og han husker det fortsatt.
Dette vil ikke ende bra.
Hva gjør du?
Hvis Stjernejenta ikke gir oss fragmentet...
-Stjeler du det? -Hun tenker ikke klart.
Jeg burde ha visst det.
Er du sikker på at du vil gjøre det slik?
Stjernejenta var lagkameraten din, for ikke å snakke om vennen din.
Undergangslegionen nærmer seg nå.
Det er ikke tid for følelse.
Vil du ta sjansen på at Damien Darhk skal få skrive om virkeligheten?
Jeg vil vel ikke det.
Det står i en stein.
Det varer ikke lenge.
Pokker, det var tøft.
La oss komme oss ut herfra.
Legg det fra deg.
Vi bør angripe nå.
La meg fortelle hvordan et ultimatum fungerer.
De såkalte "legendene" må levere spydet innen daggry.
Du tror vel ikke at de gir det fra seg?
Kanskje ikke, men å møte opp på slagmarken er uendelig klokere
enn å beleire borgen.
Ja.
Jeg trodde bare du ville ha min ekspertise. Tross alt, jeg har
allerede fått tak i to fragmenter av spydet.
Et klokt ord.
Snakk til meg med respekt.
Den lille greia på hodet ditt kontrollerer ikke meg.
Jeg vil ikke kjempe med deg, Amaya. Men jeg gjør det om jeg må.
Så gjør deg klar, for jeg drar ikke uten fragmentet.
Vi har nok fiender som det er uten å kjempe mot hverandre.
Du forlot oss, Amaya. Jeg beskyttet spydet.
Jeg vil fortsette med det til siste åndedrett.
For du vet at det å gjøre det rette, er viktigere
enn å gjøre det som føles rett.
Du er med i Rettferdighetssamfunnet.
Nei. Hjertet mitt hører hjemme i Camelot.
Hjertet ditt?
Du av alle burde forstå.
Du ble ikke med i legendene av plikt.
Du har forelsket deg i Arthur.
Liksom-kongedømmet ditt er en skikkelig såpeopera.
Hvordan venter du at jeg skal gå bort
fra det sanneste
jeg har kjent?
Alt jeg vet,
er at Undergangslegionen ikke stopper før de får tak i dette.
Og når de gjør det, er verden slik vi kjenner den, over.
Det er derfor du skal ta det, Amaya.
Jeg kan ikke dra. Så du må fullføre min ed.
Beskytt spydet.
Du hørte trollmannen.
Vi stikker.
Ray, dette er galt.
Og si at det ikke er Galahads sverd.
Jeg vet det ikke er "historisk korrekt", men jeg kunne ikke stå imot.
Det er som en sabel laget av lys!
Ja.
Bare ikke kall det lyssabel. Varemerkeproblemer.
Varemerke! Har du gått fra forstanden?
Jeg rettet den ioniske energistrømmen inn i Galahads sverd.
Det er flott, Ray, men Sara sier det er på tide å dra.
-Hva? Men slaget har ikke begynt. -Det er derfor vi drar nå.
Amaya fant fragmentet, så det er ikke noe behov for middelalderkrigføring.
Det er flotte nyheter. La oss dra.
I tilfelle du ikke hørte, er det nå vi skal løpe.
Jeg kan ikke.
Jo, det kan du. Venstre fot, høyre fot, gjenta.
Nei, Nate. Se deg omkring.
Alle disse mennene er villige til å dø på slagmarken,
ikke for et spyd, men for en idé.
Jeg skjønner det nå. Camelot handler ikke om historie,
ei heller om støvete gamle bøker som fikk en ensom gutt gjennom barndommen.
Det handler om én nobel idé:
at vi kan reise oss for det som er rett, samme hva.
Jeg kan ikke gå fra det.
Jeg tror deg, Ray.
Jeg gjør det. Og Camelot er flott,
men hvis du ikke drar nå, kommer du til å dø her.
Hadde det tatt livet av deg å støtte meg litt?
Du skjønner ikke. Jeg sjekket manuskriptet og så begravelsen din.
Tja...
På meg høres det ut som det legender er laget av.
Ok, Gideon. Vi gjør klar for avgang.
Ja, kaptein.
Dette føles ikke riktig. Vi forlater ikke bare folk i trøbbel.
De er riddere. De kjemper så vi kan slippe unna.
-Med delen av spydet. -Og uten Rip.
Trøst deg med at vi får føre kampen videre.
Legionen har alt to biter av spydet. Jeg liker det ikke,
men vi kan ikke risikere at de får yatzy.
Hva pokker er yatzy?
Systemene er oppe og går, kaptein Lance. Vi er klare til å tidshoppe.
Hvor er Raymond?
Med dette sverdet slår jeg deg til
sir Raymond av Palms,
forsvarer av Camelot.
Reis deg, gode ridder!
Prøvde å få ham fra det, men han er innstilt på å bli drept.
Vet han ikke at vi har en bit av spydet?
Det eneste han bryr seg om, er å bli husket i et tullete eventyr.
-Kan ikke etterlate ham. -Gjør ikke det. Han valgte å bli.
Amaya, jeg vet at du følger ARS-protokoll til enhver pris,
men dette er helt sinnssykt.
Vi kan ikke risikere å miste noe av spydet,
særlig når Legionen er backet av ridderne av det runde bord.
Trodde du skulle gjøre dem gode.
Vi skulle det. Hvis vi hadde litt mer tid.
-Vi kan fortsatt gjøre det. -Og hvis ikke?
Selv om Sveisen er en plage, lar jeg ham ikke kjempe alene.
Sett deg. Det er en ordre.
-Hva er en ordre? -Ikke test meg, Mick.
Du skal ikke true meg, Blondie.
Jeg fatter ikke at jeg faktisk er enig med Rory...
-Sett dere, sa jeg! -Slutt!
Jeg har allerede mistet ett team.
Ikke pokker om min beslutning skal skille legendene også.
-Hva er det du sier? -Lytt til magefølelsen, kaptein.
Ikke etterlat Ray.
Det kan være sentimentalt, men teamet bør komme foran taktikk.
Greit, la oss gjøre dette.
Guineveres riddere vil ikke holde ut lenge mot Damien Darhks hær
hvis ikke dere tre...
Vraker Midnatts tankekontroll-teknologi. Ok!
Skal vi?
Amaya, Nate,
klare for middelaldersk barbari?
Vent! Du har byttet om. Jeg trenger senderen, ikke mottakeren.
Jeg fikk en idé.
Hva om det ikke handler om hjernekraft, men om intensitet, som hans?
-Vi har ikke tid til dette. -Ta på deg båndet, professor.
Jeg har flere patenter enn Rory har forbrytelser, og det sier litt.
Å tro at hans sinn er sterkere enn mitt...
Hold kjeft!
Holdt du kjeft fordi du ville det eller fordi han sa det?
Få ham til å svare.
Svar ham, professor.
-Forbløffende! -Det fungerte.
Jeg visste det. Ok.
Nå må vi bare forsterke signalet.
-Hva skal jeg gjøre? -Bare hvil hjernen din, Rory.
Vi sier ifra når du skal kontrollere den onde hæren.
-Endelig får jeg realisert skjebnen min. -Gud hjelpe oss.
Så du kom for å kjempe for et fantasikongedømme allikevel.
Jeg kom for å kjempe for en venn.
En virkelig dum venn.
Du må slippe løs mørket på de hjernevaskede ridderne.
Slipp dem inn i hodet ditt.
Fyll sinnene med alle primitive impulser, alle traumatiske minner.
Det kan være nok til å overbelaste systemet.
Ikke hold igjen!
Stakkars babyer.
Forsvinn, djevelske trollmann!
Damien...
Beklager, jeg tar ikke redninger.
Pokker heller, Ray.
Er du her for å gjøre slutt på meg, kaptein?
Hva gjør du?
Redder livet ditt.
Gi opp, Raymond. Du er en glorifisert nerd, ikke en ridder.
Navnet er sir Raymond av Palms.
Og på vegne av mitt 12-årige jeg, la meg svare.
Overgi deg, Damien.
Ok, jeg overgir meg.
Ray!
Ray?
Kom igjen, åpne øynene, din dumme drittsekk!
Ray! Kom igjen.
-Ray! -Slutt å rope.
Ray, din glimrende drittsekk.
Det er ikke lenger Ray.
-Det er Raymond av Palms. -Ja.
Jeg vil aldri kalle deg det.
Takk, Amaya.
Fortellinger om dine dåder vil hedre disse hallene lenger enn du kan tenke deg.
Æren er på min side, Deres Nåde.
Så du blir?
-Jeg har funnet et nytt hjem, som deg. -"Som meg"?
Med legendene. Gruppa kler deg.
Ta vare på deg selv, Courtney.
Du også, Amaya.
-Hva handlet det om? -Bare et lite vennlig råd.
Ja?
Vi bør komme oss av gårde. Hvor er Ray?
Han sa noe om å vise respekt overfor dronningen før vi dro.
Pussig. Sara sa akkurat det samme.
Jeg ville bare si farvel.
Jeg satte pris på å treffe deg.
Og jeg deg, Sara Lance.
Veldig.
Sara Lancelot...
Jeg bør gå.
Må du virkelig dra?
Det er jeg, Raymond av Palms, som kommer for å ta farvel, skjønne frue.
Tusen beklagelser, Deres Majestet.
-Sara. -Det er ok, Ray. Kom inn.
Og tusen takk for din tjeneste for riket.
Hvis dine reiser bringer deg tilbake,
vil det alltid være plass ved det runde bord for sir Raymond av Palms.
Takk, frue.
Alle gode legender ender med et kyss.
Farvel, Guinevere.
Du må da innrømme at det ikke er en overlegen intelligens, mens snarere
de dystre dypene av sinnet ditt som var avgjørende.
Bare innrøm det, hjernen min var redningen.
Det innrømmer jeg overhodet ikke!
Greit, jeg innrømmer det,
å være i en legende var like virkelig som en hvilken som helst del av historien.
Kanskje legende og historie ikke er så forskjellige.
Kanskje de bare er
historier for å minne oss om hvor vi kom fra og hvem vi kan bli.
Så hva sier du?
Vil du finne ut hvordan du blir husket i alles godnatthistorie?
Nei.
Jeg tror jeg heller finner på framtida underveis.
Bra.
Jeg har noe jeg vil fortelle deg.
Jeg er et fanget publikum, eller hva?
Jeg hadde tenkt til å drepe deg for det du gjorde med Sara.
Men hun stoppet meg,
og det er jeg glad for.
Men la det være klart
at du ikke er kaptein og at dette ikke er ditt skip.
Ikke nå lenger. Så hvis du vurderer
å gjøre noe med noen på mitt team, nøler jeg ikke med å gjøre slutt på deg.
Føltes godt å få sagt det, ikke sant?
-Gideon? -Jeg er her, kaptein.
Du er alltid det.
Tekst: Marius Theil