Manöver!
Mina herrar,
general Washington är död.
Jag vet att ni helst av allt
JULDAGEN
skulle vilja återvända hem från dessa gudsförgätna kolonier,
men upproret är ännu inte kväst.
Striden är ännu inte över.
Men det betyder inte att den måste vara rättvis.
Dessa amerikaner
kallar sig patrioter,
men de kommer att dö som förrädare.
Ta för er, gossar!
Det är ju ändå jul.
Du dödade George Washington.
Ja, jag vet.
Det borde väcka uppmärksamhet.
När teamet reser tillbaka i tiden för att rädda honom,
ska jag välkomna dem med öppna armar.
Inte för öppna, hoppas jag.
Oroa dig inte, mr Thawne. Jag har inga känslor för dem.
Döda dem alla, i så fall,
och ta deras fragment av ödesspjutet
och ge det till mig.
Vem visste att det var så kul att resa i tiden?
När kan Lilys gränssnitt
spåra fler delar av ödesspjutet?
Jag vet inte. Vår superdator är nog inte så super som jag trodde.
Jag hörde det där.
Processa 1,2 zettabyte data själv.
Domedagslegionen torterar säkert Rip i detta nu.
När vi hittar nästa del,
kan vi gillra en fälla och rädda honom.
Jag kanske borde leda om kraften till min processenhet
genom att stänga av livsuppehållet.
Värst vad du är uppkäftig idag, Gideon.
Härligt.
Det var inget skämt.
Hallå, gamla vän. Lite nytt.
Jag har råttlortar i mitt rum.
Än sen?
Råttor följer efter smulor, som du tappar när du äter nåt.
Borde jag äta med kniv och gaffel, menar du?
Du borde städa upp efter dig.
Vi har rest överallt.
Råttan kan ha böldpest.
Jag gick för långt. Jag förstår det nu.
Jag trodde att jag skulle hata Rays sysslohjul,
men frukosttjänst är ganska kul.
Och det slår skeppets mat.
-Det känns nästan normalt. -Eller hur?
Jag vet inte vad det är för veckodag. Det kan jag inte vänja mig vid.
Det är problemet med temporala zonen.
Man vet inte om det är söndag eller måndag,
och söndagar borde kännas annorlunda.
Jag älskar det vi gör,
men ibland skulle jag vilja lämna skeppet.
Precis.
Jag vill andas frisk luft och se träd.
När jag flyttade från Zambesi till Washington,
åkte jag ut och campade varje helg.
Jag älskar att vara utomhus, under stjärnorna.
Det låter hemskt. Och kallt och eländigt.
Jag är en stadskille. Det skulle inte funka för mig.
Vadå? Har jag nåt i ansiktet?
Ja, lite.
Kan du ta bort det?
Okej.
-Jag borde gå och... -Nej...
Vad var det?
Kände ni tidsbävningen?
Det måste ha varit en rejäl avvikelse. Gideon?
Chockvågens ursprung var 25 december 1776.
Det var den natten George Washington ledde sin armé över Delaware.
Tyvärr inte.
General Washington mördades den julen.
Det är en fälla.
Det är en repris av Chicago.
Thawne och hans kumpaner försöker locka oss till 1776.
-På ett mycket effektivt sätt. -Ja.
Ville du säga nåt, mr Rory?
Vår förfaders död har inte påverkat din aptit, ser jag.
Washington är en tönt.
Han gjorde Amerika självständigt och var vår första president.
Utan honom skulle USA inte vara en demokrati.
Eller ha Hamilton.
Om han nu är så cool, varför finns han på endollarsedeln?
Vi har Franklin på 100-dollarsedeln. Han är cool.
Ja, men han ledde inte trupperna över Delawarefloden.
Det gjorde Washington.
Om den offensiven misslyckas, misslyckas revolutionen
och då upphör USA att finnas.
Som jag sa: en fälla.
Men vi ska väl inte strunta i det?
Nej. Vi måste rädda Washington.
Men vi måste vara försiktiga.
Spänn fast er.
Hur vet vi var Washington är?
Kvällen innan han korsade floden
var Washington i Pennsylvania hos William Keith.
Ska vi bryta oss in hos nån på julafton?
Ja, precis som jultomten.
Keith skulle hålla en julmiddag
för Washington och hans mannar.
Ett hemligt uppdrag på julafton.
Grattis, Mick.
Du blev precis menig i armén.
Nate, Amaya, ni får föreställa ett välbärgat nygift par,
som gärna vill bidra till revolutionen.
Jax och Stein, ni stöttar uppdraget från skeppet.
Ryck in vid minsta tecken på problem.
Ray, jag vill att du krymper dig i Atomdräkten.
En leksak i en julstrumpa.
Du får reka åt oss.
Då så.
Nu räddar vi Amerika.
JULAFTON
En julmiddag 1776.
-Gud, vad... -Dumt.
Var har du julandan?
Du är från Boston.
Berätta. Känner du till Frihetens söner?
Mycket väl. Min fru och jag är ivriga...
Vi är ivriga påhejare.
Är det din fru?
-Ja. -Vi är nygifta.
Det är alldeles nytt.
Jaha, det...
Boston har tydligen andra sedvänjor.
Får jag bjuda på ett glas äggtoddy?
Tack.
Den har sting.
Det är min fru Marthas recept.
Lite väl mycket rom,
men det är befogat i dessa tider.
"Martha"?
Du är ju George Washington.
Till din tjänst.
Berätta. Vilken av våra 13 kolonier kommer du ifrån?
Den första.
Ta honom därifrån, Sara.
General Washington, vi måste gå.
Jag hinner inte förklara, men ditt liv är i fara.
Håll ställningen!
-Vi måste gå. -Jag tänker inte slå till reträtt.
-Jag insisterar. -Bakvägen, Georgie.
Du är en besynnerlig kvinna.
-Får jag lov? -Va?
Och ner.
God jul på er!
Vad hände med strömmen?
Vad vet jag? Det är du som är mekaniker.
Hörni, min dräkt dog.
Hallå!
Nate!
Hallå! Här nere!
Ray?
Mitt gevär är kört.
Vi borde gå tillbaka.
Att skydda dig går först.
Rip?
Rip!
Hur kom du hit?
Det här känns inte bra.
Rip.
Hej, Sara.
Hej då, Sara.
-Din jävel! -Mr Rory, vi möts igen.
Vad fan är det med dig?
Inget. Det har faktiskt aldrig varit mer rätt.
Vi är mer lika varann nu, eller hur?
För bort dem!
Håll ut, Sara.
Lugn. Jag har dött en gång. Det är inget jag vill göra igen.
Vi behöver Gideons hjälp
för att få ut kulan och få bukt med invärtes skador.
Om vi enas, kan vi använda Firestorms kärnenergi
för att laga tidsdriften och få igång Gideon.
Strålande.
Vad händer?
Det som slog ut skeppet måste ha slagit ut kvantskarvaren också.
Som en EMP.
Det förklarar varför Raymond har fastnat i miniatyrtillståndet.
-Jax... -Jag ska få igång
Gideon på nåt sätt. Kämpa på bara.
Jax.
Det var Rip.
Va?
Nej, det är inte möjligt.
Legionen har lockat över honom till sin sida.
De skulle aldrig kunna...
Jo, tydligen.
Men vårt uppdrag kvarstår. Vi måste rädda Washington.
-Och Rory. -Precis.
Vad legionen än har gjort med Rip, så måste vi få honom tillbaka.
Jax,
du har befälet.
-Jag? Men... -Du klarar det.
Sara?
Gör nåt, Grey!
Hon lever.
Jag stabiliserar henne, men vi behöver Gideon.
Jag vet inget om att vara kapten.
Jo, det gör du.
Okej.
Sara kämpar på. Grey tar hand om henne.
Hon lämnade över befälet till mig.
Jag och mini-Ray jobbar på att få tillbaka strömmen.
Ni måste rädda Washington, så att han kan korsa Delaware.
Rädda en president, en nation och julen.
-Och Rory. -Precis.
Rip är också där ute.
Legionen har mixtrat med hans skalle,
så vi måste ta hit honom.
Om han har blivit hjärntvättad...
Vi måste rädda honom. Oavsett vad.
Okej.
Jag ska leta reda på den magra engelsmannen
och strypa ihjäl honom.
Gå framåt du, så går jag bakåt.
Om vi gör nåt nu, dödar de oss.
Det gör de ändå.
Om britterna ville döda oss, skulle vi vara döda.
När vi kommer till lägret,
ska jag tala med deras befäl och ordna ett fångutbyte.
Det finns regler i krig.
Ja, döda eller dödas.
Britternas befäl behandlar oss rättvist,
precis som jag behandlar krigsfångar.
Nu vet jag varför Franklin fick 100-dollarsedeln.
Hundra du på att du har fel.
-Ursäkta? -Glöm det.
Jag hatar julen.
Vadå, så Rip blev Phil, och nu är han Rip igen fast ond?
De gick hitåt.
Hur vet du det? Använder du dina djurkrafter?
Nej, jag följer Rorys sopspår.
Känner du den friska luften?
Vi är ute. Du ville ju ut.
Det är svårt att uppskatta landskapet
när man spårar George Washington vid revolutionens begynnelse.
Du har rätt.
Vi är inte i Kansas längre.
Vänta. Det känner jag igen.
Det är från en film som heter Trollkarlen från Oz.
Ja. När jag var barn sprang jag ut ur rummet
varje gång de flygande aporna var med.
Jag gillar dem inte.
Jag såg den med Bobby Padusky.
Vänta nu. Hade du ett liv före Rex?
Hur var det att dejta 1939?
"Dejta"? Menar du uppvakta?
Ja, precis.
Bobby var alltid en gentleman.
Men jag såg aldrig slutet på Trollkarlen från Oz.
Tyckte han också att aporna var läskiga?
Nej. Hitler invaderade Polen och ARS åkte till Europa.
Hitler förstör allt.
Okej. Tidskärnan är i maskinrummet,
men utan ström kan jag inte öppna säkerhetsdörren.
Det kan jag fixa.
Jag går in genom huvudledningen och svänger vänster.
Då kommer jag till maskinrummet och kan slå på strömmen.
Jag fattar att Rip är ond nu,
men måste han försöka döda Washington på julafton?
Några framsteg?
Vi jobbar på det.
Hur mår Sara?
Hon kan inte vänta längre. Vi måste ta ut kulan nu.
Okej.
Vad var det?
Det är nån vid dörren.
Dra!
Ta i lite! Dra!
Det är Rip. Han försöker ta sig in.
Och tack vare hans EMP,
är alla våra vapen värdelösa.
Legionen är säkert ute efter vårt spjutfragment.
Jag tar hand om Rip. Operera Sara.
Fan, Jefferson! Jag är fysiker, inte läkare!
Och jag är mekaniker, inte kapten.
Vi får visst båda prova nya roller idag.
Hur är det att dejta 2017?
Går ni fortfarande på bio?
Jadå. Men det är nåt man får jobba upp till.
Två timmar är ett stort åtagande.
Är det?
Ja, numera handlar det om vetenskap.
Man har en app på sin telefon.
Om man gillar nån, sveper man höger, annars vänster.
Om båda sveper höger, skickar man ett meddelande.
Använder du telefonen för att hitta en fru?
"Fru"? Nej. Ingen fru.
Folk dejtar inte för att gifta sig, utan för att det är skoj.
Skoj?
Okej. En framtida historielektion.
På 1960-talet
inträffade den sexuella revolutionen,
som lät kvinnor ha sex för nöjes skull.
Numera är förhållanden avspända.
-"Avspända"? -Ja.
Nån iakttar oss.
Säkert att du hörde nåt?
Jag hör det rinnande vattnet,
men jag tror inte att det är nån mer här.
Hessare. Vad coolt.
Nate!
Hessarna måste ha tänkt slå läger här för natten.
Jag har aldrig frusit så här.
Varför fryser inte du?
För att jag är starkare än du?
Och jag kallade på en säls ashe när jag dök i.
Vad fuskigt. Sälar är söta.
Du är nedkyld.
Du tänker inte klart.
Det är du som inte gör det
om du inte tycker att sälar är söta.
Visst. Jag orkar inte bråka med dig.
Jag ska ta en liten lur.
Nej, Nathaniel! Håll dig vaken.
Jag är vaken.
Du behöver värmas hud mot hud.
Min kropp kommer att hålla dig varm.
Det var inte så här jag föreställde mig dig naken.
Har du föreställt dig mig naken?
Nate?
Nate.
Du är fin.
Och du är så varm.
Du är så varm.
För England!
Kom igen, era skitar. Dra!
Det här är anledningen till att jag inte blev läkare.
Okej, Martin, samla dig.
Du klarar det.
Det måste du.
Skeppet känns annorlunda när man är stor som en actionfigur.
Skönt att vara hemma.
Sprid ut er.
Döda alla ni ser.
GOD JUL, DIN SKIT!
Smart.
Vem av dem kan tänkas göra motstånd?
Ms Lance är nog död,
professor Stein är lite för gammal för såna här påhitt
och dr Palmer är en gnutta för liten.
Ge upp, Jax!
Jag lärde dig allt du kan om Vågryttaren.
Du kommer inte undan, Jax.
Jag vet allt om det här skeppet.
Förrädare!
General Washington, ser man på.
Generallöjtnant Cornwallis.
Jag hade hellre mött dig på slagfältet.
Äras den som äras bör.
Jag har en imponerande ny överste.
Han är före sin tid, kan man säga.
Om ni har tjafsat färdigt, vill jag ha min sista måltid.
För dem till mitt tält och låt dem äta sig mätta.
Båda ska hängas imorgon bitti.
Spännande. Vad var det jag sa, Georgie?
Jag är officer i kontinentalarmén!
Du ska behandla mig som krigsfånge, i enlighet med min rang.
Det här är inte ett krig, utan ett uppror.
Du ska hängas för förräderi mot kung Georg III.
Vänta.
Straffa inte honom.
Han har bara gjort sig skyldig till att följa order.
Jag har gjort mycket mer än så.
Han överlämnas till regementet imorgon.
Med nyheten om din död.
Är mina underkläder där ute?
Du hade inga på dig.
Vad pinsamt.
Bara så att du vet, så var vattnet iskallt,
så om du råkade kika lite
-är det ingen rättvis bild av... -Nate.
Jag tittade inte.
Det hade varit oproffsigt.
Vi väntar tills kläderna är torra,
så fortsätter vi spåra Rory och Washington sen.
Vänta.
Ska du vänta där ute?
Det är varmt vid elden.
Det är varmare i tältet.
Om du antyder det jag tror,
tycker du inte att du går lite fort fram även efter moderna mått?
Nej.
Efter allt vi har gått igenom
är väl en kyss på sin plats.
Det skulle vara gammaldags.
Mr Jackson.
Han börjar gå mig på nerverna.
Du kan inte fly för alltid.
Nåt säger mig att det blir varmare.
Nej. Kallare.
Legionen måste ha sabbat din hjärna fullständigt.
Du hittar säkert inte din egen röv
ens med båda händerna och en ficklampa.
Jag vill inte göra dig illa.
Visst. Säger han som sköt Sara.
Ett litet pris att betala för ödesspjutet, eller hur?
Tänk vilken makt vi får om vi återförenar fragmenten.
Eobard Thawne, menar du. Du är bara hans springpojke.
Det är ett jobb legionen jag får en fin belöning för,
och det skulle du också få.
Tror du att du kan muta mig?
Jag är ingen förrädare som du. Du har inget att erbjuda mig.
Inte ens din pappas liv?
Tänk efter.
Med spjutet kan vi skriva om verkligheten.
Om du hjälper mig,
behöver din pappa inte skickas ut i strid.
Han behöver inte dö i det där bakhållet.
Din mamma behöver inte vara änka, och du...
Du kan bara få spjutet genom att bända loss det ur mina kalla, döda händer.
Det funkar också.
När de byter vakt, ska jag ta oss härifrån.
Är du så angelägen om att dö? Jag vädjade för ditt liv.
Därför tar jag dig med mig.
Jag dör hellre som en gentleman än återvänder som en skurk.
Jag litar på att du ger det här till min fru, Martha.
Se det som min sista önskan.
Hör på nu, din sprätt.
Du kan ge det till henne själv.
Eller är du för feg?
Jag har varit soldat sen jag var 20 år gammal.
Men vårt syfte gäller alla människor,
om att alla ska behandlas lika oavsett härkomst.
Världen måste få se att man inte behöver en titel för att vara gentleman.
Britterna kanske saknar heder, men det gör inte jag.
Genom min död ska jag bevisa vad det innebär att vara amerikan.
Du vet ingenting om det.
Vi är missanpassade och utstötta och stolta över det.
Om de grupperar sig, skjuter vi dem från träden.
Om de utmanar en till duell, slår man till mot lägret på natten.
Och om de tänker hänga en, tar man till fula knep
och ger aldrig nånsin upp.
Så gör en amerikan.
Hur ska du ha det, George?
-Hej. -Hej.
Hur länge har vi sovit?
En timme, kanske.
-En timme? -Ja.
General Washington och Rory, då?
Ta det lugnt.
-Vi måste gå. -Jag är vaken.
Jag ska bara klä på mig, om du inte tror att vi hinner med...
Vi har ett jobb att göra.
Okej. Snälla, låt mig inte dö nu.
Du lyckades få igång reservströmmen.
Bra där.
Lägg av nu.
Du är kapten Rip Hunter.
Mannen som rekryterade superhjältar och inte kunde rädda sin familj?
Säg inte att du saknar den uppblåsta idioten.
Det här är inte du.
De har gjort dig till en marionett...
Rip Hunter var marionetten!
Först tidsherrarnas och sen den missriktade pliktkänslans.
Förstår du inte, Jax?
Mina nya allierade befriade mig.
Det här blir visst din sista jul.
Vänta.
Jag vet var spjutfragmentet är.
Smart drag.
Visa mig.
Attans.
Du är en bra man, Rip.
Vi fortsatte efter att du försvann, för det var vad du ville.
Nej, den gamla Rip var en idiot som ville rädda tiden.
Ni var ännu dummare som trodde på honom.
Mitt tålamod börjar tryta.
Var är spjutfragmentet?
Där du lämnade det.
Du får göra det.
Du, din...
Jag underskattade dig, Jax!
Det misstaget ska jag inte göra om.
Ursäkta att jag stör mitt i kärleksbetygelserna.
-Låt bli henne! -Kom inte närmare.
Då så...
För sista gången.
Var är spjutfragmentet?
Tvinga mig inte att upprepa mig.
Jag tänker inte säga nåt.
Nåväl.
Det finns ingen anledning till att ni båda ska dö.
Okej.
Spjutfragmentet ligger i ditt teleskop.
Släpp henne nu.
Rip.
Det är Sara.
Det är ju Sara.
Du får det att låta som om hon betyder nåt för mig.
Det gör hon inte.
Nej. Sara?
Sara.
Du är överdrivet ärlig, Jax.
Jefferson?
Jag berättade för honom.
Jag sa var spjutfragmentet fanns.
Han dödade henne ändå.
Var är Raymond?
Det är för sent.
Vart ska du?
Jag ska leta reda på Rip och döda honom.
Nej, Jefferson, vänta. Raymond!
Om du hör mig, så måste du fixa strömmen.
Jag kan inte rädda henne utan Gideon.
Just därför har vi ett sysslohjul!
Det är högt.
Men du var inte kapten i skolans dyklag för ingenting.
Jösses.
Tre, två, ett.
Ett! Kom igen!
Ja!
Hejsan, professorn. Kan jag hjälpa till?
Gideon, tack och lov.
Ms Lance är... Hur ska jag säga det?
-Död? -Lika finkänslig som vanligt.
Lyckligtvis fungerar hjärncellerna än.
Jag ska se vad jag kan göra.
Hallå? Kan jag få lite hjälp?
Hörni? Hallå!
Några sista ord?
Min menige har faktiskt lärt mig ett nytt ord.
Pang.
Okej.
Kom igen, Georgie.
Om du väntar på att jag ska blinka, får vi stå här länge.
En gentleman stannar och slåss,
men som amerikan föreslår jag att vi flyr.
Stanna!
Du har det inte i dig.
Du behövde inte döda henne.
Sara skulle inte dö, inte på det viset.
Inte på grund av dig.
Inget av det här har nån mening.
Historien är krig och slaveri och att hålla sin döda son i sina armar.
Det är meningslöst att skydda historien, så vi kan lika gärna bränna ner allt.
Jag har inte hela dagen på mig.
Om du ska skjuta mig, så var snäll och gör det.
Jag ska göra det lättare för dig.
Inte det?
Som jag trodde.
Du är svag.
Precis som din gamla kapten.
Låt bli.
Sara?
Gideon och Stein räddade mig.
Rip fick visst ihop ett bra team.
-Kan du lägga ner vapnet? -Nej.
Du borde lyssna på din vän.
Håll käften!
Han är med legionen nu.
Den Rip vi kände är borta.
Vet du vad det är för dag idag?
Det är 25 december.
Det är juldagen.
Det är då vi försöker visa oss från vår bästa sida.
Varför skyddar du honom?
Det gör jag inte.
Jag skyddar dig.
På tal om julmirakel,
så är britterna på väg.
Skål för att slåss som en amerikan.
Det gör jag alltid.
Inte illa.
Du, jag har några funderingar vad gäller rättssystemet...
Det här var det sista. Nu blir striden mer rättvis igen.
Trupperna väntar där ute, general Washington.
Jag förstår inte mycket av det här.
Men världen förändras.
Och du är högst delaktig i det.
Sir.
Det var ett nöje, Georgie.
Du kan överlämna ditt kärleksbrev själv.
Det är inget kärleksbrev.
Det är en stridsstrategi.
Mina mannar skulle få den
om jag dog.
Hessarna ska få en julklapp ikväll.
Din luriga jävel.
Du är ingen gentleman, trots allt.
Din upproriskhet, din orubblighet
och ditt grova men effektiva språkbruk...
Du, mr Rory, representerar det bästa vår nya nation kan bli.
Ja, det gör jag.
Då så.
Gideon, är amerikanska revolutionen på rätt spår igen?
Ja, historien är återställd.
Men i huvudstaden finns numera en staty
som starkt påminner om mr Rory.
Hur mår du, kapten?
Bra, med tanke på omständigheterna.
Det känns bra att du är tillbaka.
Jag har fått nog av att ha befälet.
Säg inte det. Jag tyckte att du gjorde det bra.
Jag berättade för Rip var spjutfragmentet fanns.
Hur gör man?
Hur tar man rätt beslut när det inte ens finns nåt sånt?
Man minns sitt uppdrag.
Och det man slåss för.
Och försöker hålla fast vid sin mänsklighet.
Och omger sig med folk som påminner en om det.
Även i ens mörkaste stund.
Kan du skära upp?
Du vet ju hur man hanterar en kniv.
Inte vad gäller fjäderfä, men jag kan göra ett försök.
Det är skönt att jag är normalstor igen.
Det tycker vi också.
Julmiddagen är nog din bästa idé hittills.
Det känns nästan som hemma.
Till och med den fulla morbrorn är här.
Passa dig. Jag är en av dina förfäder nu.
Det stämmer.
Du, jag har en present till dig.
Hörru. Vad fan?
En råtta.
Vi blev kompisar.
Jag har nåt till dig också.
Om det är en mus, får det vara.
Textilrummet fick slita hårt med det här.
Nathaniel.
Vadå? Får man inte ge sin lagkamrat en helt meningslös present?
Är den meningslös?
Jag vet inte. Kanske, kanske inte.
Det gläder mig att det hände. Det var kul.
-Mycket. -Men jag tycker ändå
att det är olämpligt.
Jag håller med.
Det var det här du ville, eller hur?
Du sa ju att det var avspänt i framtiden.
Jag? Jag är definitivt avspänd.
God jul, Amaya.
Okej.
God jul, en fröjdefull högtid
och vad man nu säger utanför tidslinjen.
Jag vet att det inte känns som om vi har så mycket att fira.
Rip har blivit hjärntvättad och tog vårt spjutfragment.
Rory har fått ett monument i Washington.
Men vi räddade Amerika.
Och vi ska rädda Rip.
Och ta tillbaka ödesspjutet.
För oavsett hur mäktig legionen är,
så saknar den det här.
Familjen.
Och ingen slåss som en familj.
-Precis. -Skål.
För familjen.
Översättning: Hanna Waurio