Jag fattar inte att ni rymde från ett utomjordiskt rymdskepp.
Nyckelordet är "utomjordiskt".
-Jag har en del frågor. -De kan vänta.
-Tack för att du hjälpte min syster. -Visst.
Hur ser det ut?
Inget har hänt eftersom Dominators
besök handlade om att psyka oss.
-Varför då? -De kanske försöker
vända oss mot varann för att få information om meta-människor.
Kan de inte skicka ett frågeformulär istället?
Metafolk är det största hotet mot invasionen.
Klart att de vill ta reda på allt om sin fiende.
Genom att kidnappa folk.
De kanske var ute efter potentiella svagheter.
Det är dags att återgälda tjänsten.
Vad vill du göra? Kidnappa en av dem?
De är svåra att hitta numera.
Jag vet var vi kan hitta en.
Jag har gått igenom gamla militärbilder
av de första sammanstötningarna med Dominators.
Jag har lyckats lokalisera kampen till...
Redmond, Oregon, 1951.
Föreslår du att vi reser till 1951, för bort en Dominator och förhör den
för att ta reda på deras avsikter?
De kidnappade ju oss.
Det är inte mer än rätt.
-En tidsresa. Jag är på. -Vänta nu.
Professor Stein och Caitlin har pratat om ett sätt
att besegra Dominators.
-De behöver säkert din hjälp. -Pass.
Jag håller med.
Jag vill inte tappa i nördstatus,
men en tidsresa...
Jag kan ta Amaya och Mick.
-Visst. -Okej.
Den nya presidenten har ringt.
Det skulle vara coolt under andra omständigheter.
Hon vill träffa oss.
Vi tar med Ray och Sara.
Jag då? Jag kan också hjälpa till.
Får jag prata lite med dig?
Jag vet inte.
Jag vill minimera din inblandning i det här.
Varför då? För att jag inte är härifrån?
Jag är ditt främsta vapen också.
Du är ett oskrivet blad. Det är inte personligt.
Men det känns så.
Kara, när jag gav mig in på det här, var jag ensam.
Jag tog mig an mänskliga hot. Det kunde jag hantera.
Sen var det meta-människor. Det gick bra.
Nu har jag fått veta att det finns hela förråd
med hjärntvättade vapen på ett rymdskepp.
Det var säkert omskakande.
Jag blir inte omskakad.
Men när jag stöter på nåt nytt, sätter jag hårt mot hårt.
Det kvittar om det är rätt eller fel. Det är sån jag är.
Så ge mig lite utrymme, för jag måste dra gränsen nånstans.
Jag måste återfå en känsla av normalitet.
Var snäll och stanna här.
Det här skeppet är allt.
Vad har den för driftsystem?
-Ingen aning. -Konstruktionen på bogen
ser ut att vara nån sorts tidssfär.
-Ingen aning. -På ett så stort skepp
måste djuplänkarna vara...
Man måste ha ett kvantkretskort...
Hörni. Amaya och Rory väntar på oss på bryggan.
Kan vi sätta lite fart?
-Skeppet är... -Automatiskt.
-Supersoniskt. -Hypnotiskt.
-Ascoolt. -Ascoolt.
Professorn?
Det är osannolikt att vi kan tillverka ett vapen
som är kraftfullt nog för att slå Dominators.
Jag tänkte samma sak, så därför bjöd jag in...
Tänk om vi istället
skulle anfalla dem med nåt oändligt litet.
Du har säkert hört historien om lejonet med en tagg i tassen.
Du älskade att berätta den för mig när jag var liten.
Hej.
Lejonet med en tagg i tassen är en liknelse.
En berättelse om en stort, vildsint djur som fälls av nåt litet.
Vad behöver du hjälp med?
Det är tyvärr hemligstämplat.
Spännande.
Säkert ett hemligt rymdvapen.
Nåt sånt.
Men den här sortens arbete är inte min starka sida.
Ja, vad synd att du inte känner nån som har examen i nanoteknik.
Raymond är tyvärr upptagen med annat.
Jag menade mig.
Har du glömt mina sex år på MIT?
Naturligtvis inte.
Så bra. Då sätter vi igång.
Vi gjorde det. Det här är 50-talet.
Sjukt.
Tidshopp kan orsaka illamående och tillfällig dövhet.
Och språklig förvirring.
Du, städa upp efter dig.
Vi ska kidnappa en utomjording.
Jag reste väl inte i tiden
bara för att stanna ombord?
Hästsvansen, ni stannar ombord.
Jag tolkar det som: "Hoppas det blir kul att storma slottet."
Allvarligt? Citerar du Bleka dödens minut för mig?
För mig?
Såja.
Firar du fjärde juli redan?
Ray gjorde den till mig.
Du ser ut som en stjärnbeströdd idiot.
Vi måste hitta armén.
Det har vi nog redan gjort.
Vad väntar vi på? Vi haffar en och sticker.
Jag väntar på en av de svagare.
Det finns nog inga svaga.
Har du nån aning om vad det är som händer?
Det är som en Spielberg film, fast i verkligheten.
Och så sitter vi fast här.
Okej.
Jag vet vad det är som stör dig.
Lider jag av FOMO
för att de andra kidnappar en utomjording?
Nej.
Jag tror att du lämnade 2016 för att komma bort från Barry.
Ursäkta mig.
Jag lämnade faktiskt 2016 för att få se Vågryttaren.
Och för att få resa i tiden.
-Och? -Och...
Och ja, jag ville bort från Barry.
Det är ju galet.
Du bråkar med din bästa vän
när världen kan gå under.
Ursäkta? "Min bästa vän"? Han dödade min bror.
-Han dödade inte... -Nej, du har rätt,
inte bokstavligen.
Men han bar ansvaret för det.
Han ville rädda sin familj,
och då krossade han min istället.
Du vet, att resa i tiden och bekämpa utomjordingar...
Det var sånt jag drömde om som barn.
Jag med.
Det känns inte som en dröm.
-Nej. -Det känns bara konstigt.
Ja, precis, och ännu konstigare kommer det att bli.
Därför måste vi kunna lita på våra vänner.
Jag önskar att jag kunde det,
men han är inte min vän.
-De ska åka. -Jag förstår inte.
Varför angriper de oss om de bara ska åka sen?
De är här för att reka.
Titta.
En eftersläntrare.
Vi måste ha honom vid liv, Mick.
Jag ska bara puckla på honom lite.
Hörru!
Skrik, din gris.
Du, pappa?
-Pappa? -Vad?
-Ursäkta. -Kan du ge mig induktionsklämmorna?
Ja.
Det här påminner om den där natten vi satt uppe
och byggde mitt teknikprojekt i sjuan.
Minns du hur arg mamma blev
när du lät mig dricka kaffe för att orka?
Nej.
Jag menar, det borde jag aldrig ha låtit dig göra.
Ursäktar du mig?
Mår du bra?
Jag har bara tankarna på arbetet.
Du tar verkligen myten om den tankspridda professorn
till en helt ny nivå.
Jag förstår inte vad du menar.
Din dotter. Ända sen du kom tillbaka
har du behandlat henne som en främling.
Hon är ju en främling.
Ursäkta. När jag lämnade 2016,
fanns inte den unga kvinnan.
Menar du att Lily tillhör en annan tidslinje?
När Barry skapade flampunkten...
Det här är tyvärr mitt eget fel.
För en månad sen träffade jag mitt yngre jag
1987 och råkade oavsiktligt motivera honom,
mig själv,
att avla ett barn.
Det är alltså mitt slarv som gör
att den här avvikelsen existerar.
Hon är inte en avvikelse.
Hon är smart, rolig och väldigt lik dig,
bara lite mindre högdragen.
Sluta prata om henne på det sättet.
Hon är ingen riktig person.
Jo, hon är din dotter.
Vänta.
När vi har slagit tillbaka Dominators,
ska du åka tillbaka i tiden och radera henne då?
Nej.
Jag ska återställa tidslinjen.
Till skillnad från din vän Barry
har jag förmånen att kunna rätta till mina misstag.
Bra jobbat.
Ni har visst lyckats fånga en av dem.
Jag är rädd att vi måste behålla den.
Vem är du?
Bara en ringa statstjänsteman.
-Jag gillar inte folk med brickor. -Lugn.
Vi vill bara ställa några frågor.
Vi skulle gärna svara, men...
-Vi har lite bråttom. -Vi också.
Du förstår inte.
Vi är här för att rädda framtiden.
Du ska få berätta allt om det.
Sen när du vaknar.
Fan! Vart för de dem?
Men in Black-typerna för dem
till ett hemligt labb nånstans.
Har du sett Stranger Things?
Du tittar nog för mycket på tv.
Livet imiterar konsten.
Hur som helst, oavsett vad du tycker,
måste vi rädda dem.
Ja, men vi är den tekniska supporten.
Nej. Det här är den tekniska supporten.
Ställ in den på bedöva.
Jag hatar myndigheter.
Kan inte ni använda era krafter och få ut oss härifrån?
Bedövningsmedlet stör våra krafter.
Han lever.
Men nåt säger mig att ingen av oss kommer att göra det länge till.
Vänta.
Det här är möjligheten vi har väntat på.
Att åka fast?
Nej.
Att prata med en Dominator.
Få reda på vad de är ute efter.
Det var nåt nytt.
Att snacka med en utomjording.
Ursäkta, herr utomjording.
Var är presidenten?
Hon är sen.
Hon har säkert mycket att göra
med invasionen och allt.
Och hennes företrädare blev dödad.
Du, vad sa du till Kara förut? Hon verkade arg.
Jag visste inte ens att hon kunde bli arg.
Nu händer det nåt.
Jag är ledsen, men presidenten kunde inte komma.
Vem är du?
Om jag berättar det
måste jag döda er.
Hör på.
Vi vill bara veta varför ni angrep vår planet.
Vi skötte ju oss själva här nere,
och så dök ni upp och anföll oss.
Varför?
Det har nyligen dykt upp meta-människor på er planet.
Han menar ARS.
Vi är här för att avgöra om ni utgör ett hot.
Vi börjar med honom.
Ni andra får vänta på er tur.
Det här är ett missförstånd. Vi är de goda.
Presidenten bjöd hit oss.
Barry, det är dags att göra nåt.
Och det fort.
-En krypskytt. -Jag fixar det.
Vi försöker hjälpa till. Är det här tacken?
Du förstår inte. Orsaken till att xenomorferna är här...
...är att de har nåt otalt med meta-människor.
Det vet vi redan.
Men vad har vi gjort dem?
Inget än.
De ser individer med såna krafter
som ett framtida hot.
Och ärligt talat gör jag det också.
Vad tror du att de gör med honom?
Nåt de kommer att göra mot oss också om vi inte tar oss ut.
Har ni begärt teknisk support?
Toppen. Räddad av nördarna.
Vågryttaren är redo att ta oss till 2016.
Om vi lämnar honom här, dödar de honom.
Än sen? Han är utomjording.
Måste vi vara lika grymma som de?
-Tja... -Vi måste skicka hem honom.
Hur då?
Har vi inte ett av deras skepp?
Jo, men det är skadat.
-Felicity hjälper mig att laga det. -Gör jag?
-Jag hjälper honom att laga det. -Du ser.
Det låter inte bra.
Hörni,
det är upp till oss att visa dem att vi är bättre.
Fascinerande.
Varelsens nervsystem är inte olikt vårt.
Det betyder att den kan känna smärta.
Det kanske är därför han skriker.
Oroa dig inte. Vi ska ta dig härifrån.
Hej då.
-Han sa inte ens tack. -Vad är det?
Det är nog en sändare.
Var har du fått den?
Jag kanske stal den från hans skepp.
Vad gör den?
Vi kan kommunicera med honom när vi kommer tillbaka.
-Herregud. Som en utomjordisk brevvän. -Precis.
Har ni lekt färdigt snart?
-Gideon? -Ja, mr Rory?
Förbered ett...
-Tidshopp. -Tidshopp.
Kurs mot Central City, 2016.
Om du nu är bästis med Dominators...
Varför ber du dem inte backa?
Vi vet att du skickade iväg dem 1951.
De var bara här för att reka.
Varför kom de tillbaka?
På grund av dig, mr Allen.
Han vet vem du är.
Du hotade hela universum när du använde dina krafter
till att störa tidens normala gång.
Menar du flampunkten? Hu kan du ens känna till...
De har berättat det.
Det var ett misstag. Det kommer inte att hända igen.
Under de senaste 60 åren
har vi haft vapenvila med de ni kallar Dominators.
Du bröt vapenvilan.
Vad vill de?
Jag har gjort upp med dem.
Om mr Allen överlämnar sig,
lämnar de oss i fred.
Vill du verkligen rädda världen?
Nu har du chansen.
Varför ser jag inget?
Du kräks åtminstone inte.
Vad händer?
Jag vet inte.
Antingen är maten klar eller så försöker han kontakta oss.
Hur svarar man?
Oj, det är han.
Han är ännu fulare nu.
För 65 människoår sen räddade ni mig ur fångenskapen.
Du behöver inte tacka oss.
Jo.
Han kan tacka genom att vända hemåt.
Jag ska visa min tacksamhet genom att skona er.
Men jag kan inte göra samma sak för Barry Allen.
Om er vän inte överlämnar sig,
har vi inget alternativ.
Då använder vi ett vapen som utrotar alla meta-människor.
Det är en fälla.
Om de känner sig så hotade
är det svårt att tro att de nöjer sig med en.
Om jag känner Barry rätt, vill han vara den som offrar sig.
Oliver ska övertala honom att låta bli.
Hur många råkar då ut för deras meta-bomb?
Man beräknar ungefär två miljoner icke-meta-offer.
Kan vi inte förhandla med dem?
Jag vet inte om du märkte det,
men det gick inte så bra sist.
Vad har vi att förlora?
Vi kanske borde kontakta dem?
Och det snart.
De är på väg.
Dominator-skepp närmar sig världen över. Även i Central City.
Ja, men de gör inget.
-De är bara där. -Just nu, ja.
Det var den vapenvilan.
De försöker pressa oss till att överlämna Barry.
Kontakta dem.
Han vill visst inte svara.
-Nej, men jag har en reservplan. -Okej.
Om det här kom från deras skepp,
som kom från moderskeppet,
kan jag teoretiskt sett använda den för att ta oss dit.
Och om det inte går?
Då hamnar vi ute i den kalla, skoningslösa rymden.
-Då hoppar vi över det. -Okej.
Vilken ovanlig förmåga.
Du verkar också vara meta-människa.
Jag tänkte att du kunde vara schyst,
eftersom vi räddade dig 1951.
Minns du det?
Mycket har förändrats på de 60 åren.
Nu utgör ni ett omedelbart hot.
Vi är inget hot mot er, E.T.
Meta-människorna skyddar planeten.
Och den som torterade dig 1951 var människa.
Vad händer när en sån som han ärver dina förmågor?
Vi har sett det ske i oräkneliga andra världar.
Därför måste vi utrota er
innan den här planetens plåga blir vår plåga också.
Han är helt från vettet.
Tänk om han har rätt.
Tänk om vi använder våra krafter till att göra världen bättre,
men istället förstör den?
Du, jag fattar. Barry tabbade sig.
Det gjorde vi också.
1951.
Vi lade oss i när vi befriade Dominatorn.
Som nu vill döda oss.
Jag har varit sur på Barry,
och nu har jag själv stört tidens gång.
Jag ville rätta till allt.
Men det blev bara värre.
Vilken idiot jag är.
Jag kan inte stabilisera den nanomolekylära reaktionen.
Fan!
Oj då.
Som någons dotter,
tror jag inte att utbrottet har med arbetet att göra.
Har det med mig att göra?
Hon vet inte att du ser henne som en avvikelse.
Hon vet bara att hennes pappa håller henne på avstånd.
Världen håller på att invaderas.
Vi har inte tid med familjeterapi.
Jo, för världens bästa chans till ett fungerande vapen
tänker bara på att hennes pappa ska älska henne.
Lily?
Jag är ledsen.
Mamma sa alltid att jag har ärvt ditt humör.
Nej, det är jag som ska be om ursäkt.
Om det känns som om jag håller dig på avstånd,
så är det inget personligt.
Det känns personligt.
Det är inget personligt mot dig.
Jag önskar att jag kunde förklara,
men mitt liv har blivit så komplicerat på sistone.
Än sen?
Du lärde mig att uppskatta komplikationer.
Det...
Den nanomolekylära reaktionen fungerar inte
för att replikatorn är sekventiell, och inte...
Exponentiell.
Reaktionen är mer komplex.
Ja.
Varför ser du på mig så där?
Det är nog första gången jag ser dig på riktigt.
Vad är det?
Min vän Barry.
Han ska göra nåt hemskt.
Det är inget att diskutera.
Det är inte ens ett svårt beslut.
Om jag överlämnar mig, lämnar de världen i fred.
-Det är enkelt. -Nej, det är det inte.
Det kvittar vad du har gjort. Du kan inte göra så här.
Det var en ära att träffa er.
Att strida vid er sida.
Nu är det upp till er att skydda vårt hem.
Barry. Jag tänker inte låta dig gå.
Inget illa ment, Oliver, men vilken armé ska du ta hjälp av?
Den här.
Hör på. Jag gillar dig inte,
men när man har ett team, offrar man sig för de andra.
Det var faktiskt inspirerande, åtminstone tills Mick
jämförde oss med ett gäng brottslingar...
Enligt Dominators
är det vad vi är.
De kanske har rätt.
Vi kanske gör större skada än nytta. Nu kan vi ta reda på det.
Vi tänker inte låta dig offra dig.
Inte en chans.
Det kvittar om det är vad som krävs av en hjälte.
Du är ingen hjälte för mig.
Du är min vän.
Hörni.
Det där skeppet som landade i Central City...
Det har öppnat sig.
Nu börjas det.
KOLLISIONSVARNING
Skeppen öppnas överallt.
-Fy bubblan. -Kom igen.
Nåt från moderskeppet har kommit in i atmosfären.
Om vi skippar tekniken, är den jättestor
och närmar sig jättesnabbt.
Det är meta-bomben.
Varför skickar de hit skepp om de ska spränga upp oss?
Skeppen var en avledningsmanöver för att hindra oss från att stoppa bomben.
Vad synd, för vi ska stoppa den.
-Eller hur? -Jag hoppas det.
Vi måste hålla dem på avstånd.
Det här kan vara till hjälp.
Jag har massproducerat en manick som placeras på enskilda Dominators
och orsakar dem obeskrivlig smärta.
Inte den finaste uppfinningen, men vi befinner oss i krig.
Bra.
Kruxet är så klart att om vi aktiverar dem
innan alla är utplacerade,
så fattar de vad vi håller på med.
Vi måste göra det fort.
Jag kan inget annat.
Oj, vad stor den är.
Jag trodde inte att den var så stor.
-Vad ska vi göra? -Vet inte.
Jag vet bara hur man snittar, slår och hugger saker.
Brinn, era missfoster.
Vi ses, kompis.
Vi har väl en dragstråle?
Ja.
Den saktar ner, men bara knappt.
Tack, jag märkte inte det.
Spänn fast dig.
Firestorm, om du har lekt färdigt,
så behöver vi din hjälp.
Jag kommer.
Vad bra att professorns nanovapen är ute,
men Dominators är överallt.
Det ser ut som ett jobb för Supergirl.
Tack, Felicity.
Jag tar inte alls illa vid mig.
Förlåt. Jag menade Supergirl och Flash.
Det är ett jobb för er båda.
Det var så jag menade.
Firestorm, vi håller emot.
Men bara knappt.
Du hjälper inte till.
-Firestorm, gör det. -Vadå?
Ms Lance menar nog
att vi ska förvandla meta-bomben till nåt mer harmlöst.
Det var det jag var rädd för.
Okej, enheterna är utplacerade.
Säg till när jag ska slå på dem.
Kom igen, Firestorm.
Det går inte, Grey. Den är för stor.
Jag väntar på klartecken.
Gör det.
Klart.
Det funkar!
Men superhjältebomben, då?
Jag klarar det inte.
Det måste du.
Jag har en dotter. Hon heter Lily och hon räknar med dig.
Hon räknar med oss båda.
De klarade det!
Kan de göra sånt?
De gjorde det.
Hur är läget på marken?
De drar sig tillbaka.
Och inte bara där,
utan överallt.
Han gjorde det.
Nej, Oliver.
Vi gjorde det tillsammans.
Jag har fått ta över många ansvarsområden
sedan presidenten gick bort i början på den här krisen.
Uppväckande, sorgliga ansvarsområden.
Den här hör inte dit.
Idag är det en stor ära att tilldela er
ett litet erkännande för er insats för världen.
Är det bara jag eller är hon väldigt snygg?
Även om allt måste förbli en hemlighet...
Hon är snygg.
Vare sig ni är meta-människor eller inte,
maskerade eller inte,
så är var och en av er en hjälte.
Tackar.
Nu dricker vi.
Skål.
Det är som att titta in i en spegel.
Vill du höra nåt roligt?
Hon liknar min kusin.
-Hörni. -Hej.
Har ni räddat världen förut?
Förra året.
-Det blir aldrig tjatigt, va? -Nej.
Det är bättre än att sabba världen.
Nu är du för hård mot dig själv.
Det brukar folk säga till mig.
Säkert av en anledning, men...
I min värld är det bara jag och min kusin.
Vi är mer mäktiga än...
-Än alla andra här. -Nej.
Det är just det.
Det är det ni har bevisat.
Oavsett om ni är meta-människor eller har superkrafter,
så är ni jordens mäktigaste hjältar.
Jag är skyldig dig en ursäkt.
Det var fel av mig att hålla dig på avstånd, och...
Sanningen är att vår värld nog kan behöva en Supergirl.
Vad lustigt.
Jag tänkte precis att min värld kan behöva en Oliver Queen.
Jag vet att du sa att du inte blir omskakad.
Men om du blev det,
är det ändå svårigheterna som gör en stark.
Det är därför alla ser dig som sin klippa.
Är det dags för en gruppkram?
-Nej. -Kom igen.
-Okej, då. -Okej.
Kara.
-Jag har gjort nåt till dig. -Va? Cisco.
Vad...
Vad är det för nåt?
Det är en...
En interdimensionell extrapolator.
Den skapar små sprickor, så du kan använda den
till att komma över till vårt universum vid behov.
Herregud. Det är ju fantastiskt.
Det går att kommunicera med den också,
så om du behöver hjälp kan du kontakta teamet.
Du, kjolen.
Ring mig.
Okej, Grey. Berätta.
Hur kan du ha barn?
Jag trodde inte att jag behövde förklara sånt för dig.
Du vet vad jag menar.
När vi reste till 1987
läxade jag upp mitt yngre jag som ignorerade Clarissa, och han...
Han följde ditt råd hela vägen.
Men vänta.
Du skapade en avvikelse.
Därför får du inte säga nåt till teamet.
Betyder det att du...
Jag vill inte förlora min dotter.
Nånting säger mig att du inte är inbjuden hit.
Dr Heywood.
Lägg av. Vad fan gör du här?
Jag gillar fester. Jag är här för att sopa upp spåren.
Sopa igen. Det kan du inte.
Agent Smith.
Vad lustigt att du är här.
Jag har precis haft ett trevligt samtal med presidenten om dig.
Jag berättade att min värld
har ett departement för osedvanliga insatser,
som är särskilt inriktad på utomjordingar.
Hon tyckte att det var en utmärkt idé.
Dessutom tyckte hon om mitt förslag att omplacera dig till Antarktis.
Nästa gång kanske du är trevligare mot besökare från andra planeter.
Ha det gott.
Är du redo att testa Ciscos apparat?
Ja.
Kom ihåg.
Jag är bara ett samtal bort om ni behöver mig.
Detsamma.
Vad konstigt att allt det här började med oss två.
Har du funderat på hur det hade blivit om vi inte hade hoppat på båten?
Jag vet inte om jag behöver fundera på det.
Dominators kanske visade oss hur våra liv skulle ha sett ut.
Jag vet att det var ett fängelse, men på sätt och vis...
På sätt och vis var det en gåva.
-Håll dig på banan. -Ja.
Där går hon.
Tillbaka till rymdskeppet och tidsresorna som om det var nåt normalt.
Det är som du sa, John.
Det normala upphörde nog när han där dök upp.
Jag kanske aldrig kan förstå mig på dig, men...
Du är en av de bästa jag vet.
Tack, Digg.
Förlåter du mig för det jag gjorde?
Det är som jag har sagt till honom: Du måste förlåta dig själv.
-Ja. -Lycka till.
Tack.
Vi borde göra det här oftare.
Ses, menar jag.
Jag vet inte om världen pallar det.
Jag menar när världen inte är hotad.
Vad ska vi göra om världen inte är hotad?
Jag säger bara att nästa gång tar jag dig.
Jag har slagit dig två gånger.
Första gången slutade oavgjort.
Och andra gången?
Det finns inga vittnen på det.
Supersnabbhet och pilar.
Våra liv är inte direkt normala.
Jag sa till Kara att jag ville återfå lite normalitet.
Nu är jag inte lika säker.
Jag vet vad du menar.
Vi fick båda se hur livet skulle kunna se ut.
Jag skulle ha varit lycklig.
Men inte komplett.
Nej. Inte ens i närheten.
Skål för att inget är normalt.
För ett komplett liv.
Översättning: Hanna-Mari Kaapola