CAÇAFANTASMES EL MÉS ENLLÀ
-Mama, estic intentant esmorzar. -Ja gairebé estic.
-Ei, t'està sortint el bigoti. -Mama!
Phoebe!
Estic sagnant! M'has fet sang!
Sobreviuràs. Phoebe!
Què estàs fent?
El corrent elèctric del veí no està en fase.
-M'he enganxat a 220. -Apaga el llum, sisplau.
Ara ja puc fer anar el torn.
I no has pensat a demanar-m'ho?
Acabes de demostrar una aptitud zero per a la ciència.
Ahà. Ho capto.
-Fas millor altres coses, com ara... -L'assecador!
Les quesadillas, fas unes quesadillas excel·lents.
Gràcies.
I ara què?
Mama!
-De debò? És que no tens cames? -No soc un adult.
Anava a sortir ara mateix a recollir un xec.
T'ha tocat la loteria?
Gairebé, s'ha mort el meu pare.
Tranquil, ni el coneixia. Em sorprèn que m'hagi deixat res.
-S'assembla al meu pare. -Sí?
Ton pare va abandonar la família
i se'n va anar a viure a una granja enmig del no res?
No.
Mira, jo...
sé que no he estat una llogatera de fiar ni constant,
però si em dones una setmana perquè pugui arreglar coses,
tornaré i et pagaré tot el que et dec.
Ho puc arreglar!
Escolta,
esperaré que te'n vagis, i en acabat canviaré el pany.
AVÍS DE DESNONAMENT
Ja hi som.
Això és Summerville. Aquí va viure el vostre avi.
I hi va morir.
Vinga! És que no hi ha cap bar?
Potser hi ha barruts.
Quina gràcia.
"I hi va haver un gran terratrèmol.
El sol es va enfosquir com una tela negra,
els mars van bullir,
la lluna es va convertir en sang
i les estrelles van caure.
Apocalipsi 6:12".
AIXÍ ÉS COM S'ACABA
Això era normal.
Ei, potser és millor que no haguem conegut el teu pare.
Guai.
No ens vas dir que havíem heretat la casa d'un crim.
TERRA
Us en adoneu?
Ara tot això és nostre.
Pheebs, sigues bona i obre el pany.
Molt bé.
Ostres.
No hi ha cap foto.
Rates.
He trobat una pila de trastos aquí al darrere.
Genial.
Vaja, és pitjor del que em pensava.
A sota la taula! Ara!
Phoebe!
Us en recordeu d'aquell estiu en què vam morir sota una taula?
És evident que està construïda sobre una falla.
Probablement només és fràquing.
"Fràquingment" empipador, vet-ho aquí.
No passa res, només ens hi estarem una setmana.
D'això... més o menys.
Què vols dir?
Vull dir que ens quedem.
Vas dir que només ens hi estaríem una setmana!
Però això va ser abans que ens desnonessin.
Vas dir que tenies estalvis.
Sí, abans de tenir fills.
Per ser justos, no has tingut mai gaires diners.
Gràcies, Pheebs.
-Què és això? -Com vols que ho sàpiga?
Que els puc ajudar?
Hola, som...
Aquesta era la casa del meu pare.
Hola.
Soc la Janine Melnitz. Hem parlat per telèfon.
El seu pare i jo... érem amics.
-El meu condol. -Gràcies.
Vostè el coneixia millor que jo, jo li hauria de donar el condol.
Només m'encarregava que pagués les factures a temps, aquestes coses.
-La seva administradora? -No s'havia d'administrar res.
Tot just pagava la llum.
-No ens ha deixat res? -Dona...
Jo no diria això.
Hi ha bastants deutes.
Srta. Melnitz, he vingut a firmar els papers,
agafar els coberts i anar-me'n amb un xec per al lloguer.
M'està dient que la casa no val res?
A part del seu valor sentimental?
-Hi aniràs després? -Sí, segurament.
I la meva comanda?
No puc creure que encara existeixi un lloc així.
Ni jo em puc creure que passarem l'estiu en aquest forat.
-Tenim vides, saps? -I jo no?
No! Ets mare, vius per a nosaltres.
Ara torno.
Ei, potser hi faràs bons amics, aquí.
-I si els faig dolents? -Parlo de veres.
Una nova llar pot ser l'oportunitat per començar de zero.
Obre la teva ment.
Dos de patates, tres spinners amb ceba, una sense formatge.
Lucky, li passa alguna cosa a la carn.
No em trobo bé.
Li passa alguna cosa a la carn! L'està vomitant!
Un bon lloc.
No és meu.
Ja ho sé, que no és teu.
Ets massa jove per ser-ne la mestressa.
He vist el rètol de l'entrada. "Es necessita ajuda".
Jo... jo puc ajudar.
En "experiència" has posat "simpàtic" amb una cara somrient?
És que no sabia què posar.
No crec que "simpàtic" valgui com a experiència.
Però és una qualitat.
Quants anys tens?
Disset.
Creus que em podries recomanar?
Els puc dir que tens bon pols.
Em dic Trevor.
Em dic Trevor!
-Tio, t'ho has currat. -T'ha quedat molt bé.
Tens molts números, t'ho juro.
-Cap a on van? -De fet, ens quedem aquí.
Coneix la granja amb un graner, al costat de la carretera?
La granja Dirt. Era del meu pare.
El pagesot tenia família?
Coneixia el meu pare?
Ningú el coneixia.
Bé, suposo que l'enyoraran.
No.
Què hi ha, Casanova?
Merda.
Què?
Vinga, l'autobús surt en 15 minuts!
Ei, Pheebs.
Avui, a l'escola, que no et faci por començar una conversa.
Ho dius de broma? És un consell horrible.
L'estàs enviant literalment al fracàs.
Ei, com vas d'acudits?
Per què no pots confiar en els àtoms?
Perquè ho maquillen tot.
-Fa gràcia. -No, no en fa.
-Em pots deixar aquí. -Que tens vergonya?
Sí. Adéu!
T'estimo!
-Aquesta gairebé et mata. -Sí, amb la teva cara.
Què passa? T'encanta l'escola.
M'encanta aprendre.
Això és un camp de treball per a delinqüents.
Molt bé, doncs ajuda'm a treure l'amiant de les golfes.
M'estimo más arriscar-me amb l'educació pública.
Ei, no siguis tu mateixa.
-Estàs bé? -Sí, és el primer dia.
Et pots imaginar qui farà classe a l'escola d'estiu?
És clar, jo hi faig classe.
-Ho sento. -No passa res.
Mira, la majoria dels nois que venen no són llumeneres.
Hola, Colin.
És...
La veritat és que faig el que vull.
-Quina sort. -Sí, oi? Una feina de somni.
Bon dia, nois. Com estem avui?
Soc el Sr. Grooberson.
Ho sé, no voleu estar aquí. Jo tampoc.
Pel que es veu, la vostra escola segueix funcionant amb VHS,
però he trobat aquesta joia a la sala de professors.
És fantàstica. Es titula Cujo.
Tracta d'un santbernat rabiós que...
Bé, no us la vull espatllar.
Però imagineu-vos que el Beethoven té la ràbia
i comença a carregar-se nens,
i us en fareu una idea.
Gaudiu-la.
Gravant. Tres, dos, un.
Seu sola, marginada, rebutjada pels seus semblants.
Quin és el seu secret?
Potser està fugint.
Fugint...
d'ella mateixa.
Et toca.
De fet, el meu avi es va morir.
La mare diu que som aquí per triar entre la runa de la seva vida.
Has vingut per aclarir el misteri de la seva mort?
No, va morir de causes naturals.
Estàs segura que no va ser de causes antinaturals?
Sí.
Bastant segura que va ser un infart.
L'assassí silenciós.
Soc la Phoebe.
Guai. jo, en Podcast.
Per què et diuen Podcast?
Em faig dir Podcast perquè tinc un podcast.
-Que pintarem una mica? -Sí.
On viu?
A la granja apocalíptica a prop de la 99. Era del meu pare.
El pagesot tenia família?
Tothom li deia "pagesot"?
No era amb mala intenció.
Es passava setmanes treballant la terra, però...
mai sembrava, mai regava, mai va conrear cap planta.
Una conducta curiosa.
Però excel·lent client. Em comprava els aparells més estranys.
Sí, ja m'encaixa.
Què és això?
Hola.
Estan mirant una pel·li molt entretinguda
aquí al costat sobre un gos assassí.
És un mapa sísmic?
-Sí. Com ho saps? -Perquè és un mapa d'activitat sísmica.
-És clar, però... -Ets sismòleg?
És que costa de creure?
Pensava que eres entrenador de futbol americà.
Gràcies.
No semblen tectònics ni volcànics.
Molt bé, espavilada.
Ja veuràs, mira això.
Això és un volcà, d'acord?
Puja i baixa.
I això és un terratrèmol tectònic.
Hi ha una petita ona P, seguida d'una gran ona S.
Ja, no soc idiota.
Evidentment.
El patró a Summerville és aquest.
Gran ona P, petita ona S, com una explosió.
Quin n'és l'origen?
No ho sé. No ho sé.
He instal·lat geòfons, però no aconsegueixo triangular-lo.
N'has instal·lat tres?
Sí, sé quants costats té un triangle.
Em semblava que eres una mica obtús.
És un acudit de geometria?
Sí, per això t'he picat l'ullet.
Que dolent. No, m'ha encantat.
Per alguna raó, un poble que no està a prop de cap placa tectònica,
que no té activitat volcànica subterrània, ni falles sísmiques,
ni fràquing, ni tan sols música alta, tremola cada dia.
Potser és l'Apocalipsi.
Vint-i-tres, 24, 25.
Ei, novell, com va l'inventari?
Hola. Què hi ha?
No, molt malament. Molt malament.
-Tothom fa això? -Sí, és superimportant.
Estàs bé? Tens els llavis literalment morats.
Sí, estic bé.
-Et deixo la dessuadora. -No, estic bé. De veritat.
És molt masculina. Té la imatge d'un llop.
D'acord.
Em sorprèn que em vagi bé.
És que és del meu nòvio.
Segueix amb l'inventari.
Molt bé, gravant. Tres, dos, un.
Presenta't tu mateixa i digues què has esmorzat.
Phoebe.
Torrada.
Desenvolupa-ho una mica més. Explica un acudit o alguna cosa.
Un acudit?
Com li dius, a un os polar mort?
Com vulguis.
Ja no et pot sentir.
Té gràcia.
-Ets graciosa. -És un acudit boníssim.
Dada curiosa:
Saps que Summerville té més habitants morts que no pas vius?
Sí, és el que passa amb els cementiris.
Ferreteria Wertheimers. La porten uns Illuminati.
-Reptilians. -Reptilians?
Jefferson, Einstein, Beyoncé... Com et penses que es van fer les piràmides?
Amb esclaus?
El cinema.
-Aquest està encantat. -No crec en fantasmes.
Què? Com és que no...?
Mira totes les proves! No creus en els esperits?
No.
Crec que són una mena de zombis.
Has de veure una cosa. Vaig a buscar la bici.
CARRETERA TALLADA PROHIBIT EL PAS
-S'hi pot entrar, aquí? -I tant!
Del tot. La mina està tancada des dels anys 40.
Van posar els rètols per les fugues de productes químics perillosos
i per la dinamita.
Jo faig això.
Tot el poble es dedicava a la mineria.
Van obrir la muntanya com una síndria
i la van fondre en bigues reblades en fred amb un aliatge de seleni pur.
Per què fabricar bigues d'acer
amb un conductor elèctric com el seleni?
-Correcte? -Estrany.
Fins que un dia els van obligar a tancar la paradeta.
Per què?
Un a un, els miners que feia anys que hi treballaven
s'anaven tirant pel pou de la mina i es mataven.
En deien...
la maledicció de Shandor.
Qui va construir tot això?
Depèn de qui et creguis.
Un dia va aparèixer sense cap explicació.
Guai.
Quina carraca.
I de què tracta el teu podcast?
Misteris, allò desconegut, teories conspiratòries
i alguna crítica gastronòmica.
Hi faré una ullada un dia.
-De debò? -Sí.
El programa comença a ser interessant a partir de l'episodi 46.
D'acord.
Ei,
no passa res si dius que no, zero pressió.
Però...
Vols ser la meva companya de laboratori?
No crec que fem cap feina de laboratori, però sí.
Sí, esclar, m'encantaria.
Guai. Molt bé.
Sí.
Bé, jo visc aquí.
-La casa del pagesot? -Sí, era el meu avi.
No fotis, tia!
Hi vas tan tranquil·la?
Estàs gravant?
Sí, per si el teu cos es fa a miques
per una força invisible.
D'acord. Adéu.
Molt bé. Així doncs, està passant.
Hola?
No!
Hola, soc en Chucky. Vols jugar?
Necessito saber què hi ha aquí dins.
Carai!
-Quina rèplica! -Total.
Rèplica de què?
D'una trampa.
Una trampa de fantasmes.
De debò? Com és que vosaltres, justament, no sabeu què és?
Estic avergonyit.
A mi m'obsessionava. Nova York, als 80, semblava The Walking Dead.
I es va acabar de sobte?
No s'hi han vist fantasmes des de fa trenta anys.
Un moment.
Aquest trasto és autèntic?
-Per descomptat. -Potser.
L'he trobat a la sala d'estar.
Viu a la granja del pagesot.
La que fa tanta por?
Sí, la que posa DIRT.
Què va passar a Nova York?
Tota la ciutat va entrar en pànic. Aleshores van aparèixer uns físics
amb acceleradors de protons portàtils
i van fer volar el sostre d'un gratacel de Manhattan.
No us sona?
Va passar 20 anys abans que naixéssim.
Jo m'ho crec.
Caçafantasmes! Caçafantasmes!
Vull dir...
El vostre pare no us ho ha explicat?
Només tinc la mare.
Només la mare.
Bé.
"Bé"?
M'agradaria saber si encara funciona.
L'obrim?
Ulleres.
Protecció ocular de plàstic de dos mil·límetres? Vols dir que és segur?
Segur?
No.
La història és segura. La geometria és segura.
La ciència són acceleradors de partícules i bombes d'hidrogen.
La ciència és provocar una plaga i apostar per un remei.
La ciència és arriscada.
Exacte, sí! És punk rock!
És un imperdible en el mugró del món acadèmic.
Outx!
Fum-li canya.
Sempre he volgut fer això.
Sí!
Crec que ens en hauríem d'anar.
Tu ets un adult.
Sí.
I el responsable.
Saps el que això vol dir, oi?
El teu avi era un caçafantasmes.
Sí, en soc conscient.
Té portes i finestres, com una casa normal.
Però la inconfusible olor del Mal...
és notable.
Què fas?
Hi poso una mica de color, faig ambient.
És esgarrifós. Mola.
Al·lucina.
Un xiulet asteca de la mort.
Dissenyat per espantar els esperits malignes.
Fa un so terrorífic...
Què...?
Què dimonis és això?
-Un xiulet asteca, me'l puc quedar? -Sí. Sisplau, no ho tornis a fer.
Hola.
Hola de nou.
Els has dut a casa.
És un servei que faig.
Bé, també m'ofereixo per fer companyia.
-Això ha sonat fatal. -Sí.
La veritat és que sempre m'he demanat
què s'amagava dintre d'aquesta casa encantada.
L'únic que s'hi amaga és la meva ànima agonitzant.
Per això aquesta olor?
Bé, no és el sopar, per tant...
Doncs...
-Et ve de gust... -D'acord.
-alguna cosa...? -Sí.
No hi ha res per menjar.
-És igual. -T'ensenyo la casa.
Genial.
Això és el menjador.
Penso que en Grooberson es vol follar la teva mare.
-No t'importa? -És clar que m'importa.
Però no manifesto les meves emocions com tothom.
Estic vomitant per dins.
Espera.
Aquest no és el que hem vist abans?
"Els sumeris creien en la terra dels morts,
un fosc i tenebrós regne en les entranyes de la terra.
Les ànimes dels morts obeeixen un déu totpoderós, Gozer,
protegides per la poderosa Guardiana de la Porta
i el Mestre de les Claus
perquè Gozer es pugui alçar i torni a caminar entre els humans.
Per aconseguir-ho, la Guardiana i el Mestre han d'adoptar forma de bèsties".
Què hem alliberat?
Nyami!
-Heu netejat això alguna vegada? -Jo no.
Anem a la muntanya.
Vens?
Els rius són com les mares dels congostos.
Bàsicament, quan hi penses.
Per què m'has portat aquí?
Qualitats recreatives.
Saps fer malabars?
De tota manera, què hi feu a Summerville?
La veritat, la mare no ho diu, però estem arruïnats.
Acaben de desnonar-nos i l'únic que ens quedava
era una granja tronada i sinistra
que ens va deixar l'avi al mig del no res.
No t'ofenguis.
No m'ofenc.
Aquest lloc és un abocador.
Llavors, per què hi vius?
Soc la quarta generació en aquest abocador, així que...
Creus que te n'aniràs alguna vegada?
Si no ho fes, què pensarien de mi?
Que no tens cotxe.
Surt!
Què passa?
No ho sé.
Gooozeeer!
No fa gràcia.
Què és això?
És un mapa.
Sí, ja sé que és un mapa, però...
És antic. És una mena d'escriptura cuneïforme.
Ah, sí?
És Summerville.
-No té cap lògica. -Gens ni mica.
Summerville no té ni cent anys,
i això està escrit en una llengua de fa milers d'anys.
Doncs que jo sàpiga, és la llengua que parlava ell.
Ah, sí?
No et sembla increïble, estrany i fascinant?
Me'l puc endur?
Sí, clar. Raret.
Saps? Així és com es comença. Primer trobes un mapa...
després t'instal·les en una casa encantada...
i t'acaben dient "pagesot".
I la Phoebe? Què en dirà, d'això?
Segur que la Phoebe en traurà l'entrellat.
Hola?
Falten dos emissors del tub de rajos catòdics.
Gràcies.
Com has fabricat un ciclotró tan petit?
Ho capto, ets un geni.
Alicates de punta corba?
El preocupen els sons estranys a mitjanit?
Li fan por el soterrani o les golfes?
Algú de la seva família ha vist un esperit, un espectre o un fantasma?
Si la resposta és sí, no esperi ni un minut més.
Truqui als professionals.
Caçafantasmes.
El nostre personal amable i eficient l'atendrà 24 hores al dia
en les seves necessitats exterminadores sobrenaturals.
Nosaltres sí que el creiem!
Ei, estàs desperta.
Què fas?
Experiments.
Quin rotllo.
Has trobat crispetes.
Quina mena de científic era l'avi?
Dels que repel·len la seva família.
Físic, potser?
Potser.
Estava pensant si sopar demà amb en Gary.
Qui és en Gary?
El senyor Grooberson.
Es diu Gary Grooberson?
-Has quedat amb en Gary Grooberson. -Només per sopar.
Bona nit, Phoebe.
No siguis tu mateixa!
Benvinguda a Òxid City!
Aquí és on processaven el seleni brut?
Sí, suposo.
Mola.
Com ho has pogut arreglar? No t'enfadis, però només tens dotze anys.
Diguem que anit vaig conèixer el meu avi.
Ell em va dir què fer.
Impressionant.
Udolava i arrossegava cadenes?
No; si no, hauria fet por.
Engega'l.
Fiador fora.
Té els peus ben plantats i el rostre serè.
Serà aquest el moment de la seva mort?
No ho sap ningú.
Sí!
Oh, ostres!
És el més guai que he vist en ma vida!
L'he tocat?
No l'has tocat, l'has destruït!
Ha deixat d'existir!
Em toca.
Què és això?
Segurament un colom o alguna cosa així.
Dona'm l'arma.
Què-és-això?
Anem-nos-en.
Espera.
-Vens? -Vinc!
He de tornar aquí per fer l'episodi de Halloween.
És un fantasma.
No estàs una mica espantada ara mateix?
La sobrexcitació em tranquil·litza.
-Bé, bé... -Això per què és?
Tinc un pla.
Espera!
-Agafa la trampa! -Sí!
El tinc!
Ràpid!
Culleres!
Agafa'l!
Molt bé.
Vinga!
Tu pots!
Vinga, preciós!
Sí!
Merda!
Hola!
Hola.
Aquest és en Podcast.
És el meu amic.
Tens un amic?
Tens un cotxe?
Un Cadillac.
Tio, necessitem que ens portis. Saps conduir?
No en sap. Ha suspès el carnet tres cops.
Pugeu a darrere.
Gràcies.
És de bojos, però a Oklahoma no hi ha hagut mai terratrèmols. Durant segles.
Però després, entre el 2010 i el 2016, n'hi ha hagut uns mil.
Vaja! I què ha passat?
Petroli i gas, vet-ho aquí.
Van començar a bombar milions de litres d'aigua salinitzada
a l'interior de la formació Arbuckle.
I la calcària porosa...
Estàs borratxa o només molt avorrida?
Perquè tinc la impressió que t'estàs adormint.
És que tinc al·lèrgia a la ciència.
Has provat amb antihistamínics?
He provat amb whisky.
Millor que els antihistamínics.
La ciència és sorprenent. La ciència és pura.
És l'absolut.
És la resposta a la bogeria.
Per què no t'agrada la ciència? El pare de la Phoebe era científic o...?
-Quin horror. No. -No?
Era una suposició.
De què anava?
Sincerament, no importa.
Tenia bona relació amb en Trevor, però amb la Phoebe...
No connectava amb ella, i així...
És clar. Doncs havia de ser tot un cretí.
No, de fet era un cretí com tants.
Si més no, la Phoebe ha sortit bé, oi?
Això espero. No ho sé.
Em fa estar sempre amb l'ai al cor.
És una nena rara i setciències, però és al·lucinant.
Penso que és genial.
Tu ets genial, una mare estupenda. T'hi impliques. Guanyes.
M'agradaria que es relaxés. Que es fiqués en algun embolic.
Té temps de sobres.
A la millor s'inclina pels balls eròtics.
-No té gaire coordinació. -Oh, això tant és.
Bé, es pot saber què passa?
En els anys 80, Nova York va ser atacada.
-Sí, conec aquestes històries de fantasmes. -Però són reals.
Sí, com aquells paios que van pujar a un edifici, van salvar el món
i van lluitar contra un exèrcit invasor de zombis.
Per no esmentar l'Home de Marshmallow de 30 metres.
El nostre avi era l'Egon Spengler, un caçafantasmes.
A totes les unitats, hem rebut denúncies d'una...
mena d'animal que ha fet una mossegada a la camioneta de l'Steve Fletcher.
Sembla ser que li ha arrencat la plataforma del darrere.
-Muncher. -Muncher.
I què estem buscant?
Proves.
-Pots no tirar-me l'alè a l'orella? -No.
Nois, això és una mica estúpid.
Esteu segurs que no heu vist un osset rentador...
o un opòssum?
Allà!
És un...?
Un muncher de metall aeroflotant, sens dubte de classe 5.
-D'acord. I què fem? -Anem per ell.
Què?
Primer li faré una foto.
Nois?
Un seient per disparar?
Ves! Ves! Ves!
Què...?
Sí!
Agafa'l!
Vinga, vinga! Som-hi!
-Mantén-lo recte! -Intenta conduir tu aquest trasto.
A l'esquerra!
Llest!
Agafa'l ja!
Tres, dos...
un.
Oh, Déu meu! Què ha passat?
Va cap a la muntanya!
PONT TALLAT
-Apropa-t'hi més! -D'acord!
El tinc a l'abast.
L'ha agafat!
Si hem de fer res, ho hem de fer ja!
Fum-li!
Sí!
El pont!
-Què ha passat? -Que hem caçat un fantasma!
Què?
Perdona.
Vaig estar aquí ahir.
No us inquieta tot això?
Què vols dir?
Tio, el teu avi era una llegenda.
Pots fer el que et doni la gana, ser influèncer o DJ.
Tot era més fàcil quan creia que s'havia tornat boig.
-No es va tornar boig. -Exacte! I per què va abandonar la mare?
Oh, no.
L'hem cagada ben cagada.
Què fem?
Proposo que lluitem.
Què? No. Mira a la guantera.
Carnet i permís de circulació.
Vam anar a la muntanya gran. Jo estava parlant
amb una noia sobre un muntacàrregues rovellat
quan de sobte tot va començar a tremolar, com un terratrèmol.
Hi havia moltes llums, em vaig abocar a un forat immens
i, a dins, just al mig,
hi havia una persona, o un rèptil...
M'estàs escoltant?
Sí. És que em fa il·lusió ser a la presó.
Crec que algú va dir "Gozer".
Diu la veritat.
Jo hi era.
Ei! Hola! Com...? Què hi fas, aquí?
De fet, em podries ajudar a amagar una cosa.
Tens antecedents? Et jutjaran com a menor.
Et cauran dos anys, màxim.
-Dos? -Et vindré a veure.
Lucky.
Deixa en pau els detinguts.
Perdona, papa.
"Papa". O sigui, que només estàs...
Esperant que em porti a casa, sí.
Però... estàs guapo entre barrots.
Ei, no tenim dret a fer una trucada?
I és clar.
A qui trucaràs?
No t'enrotllis.
Li fan por el soterrani o les golfes?
Algú de la seva família ha vist un esperit, un espectre o un fantasma?
Si la resposta és sí, no esperi ni un minut més.
Truqui als professionals.
Ocultisme d'en Ray. És tancat.
Esperi! Només tinc una trucada.
Soc...
a la presó.
A la garjola, eh? Jo també hi he estat.
No soc advocat, però t'escolto.
És en Ray Stantz, el caçafantasmes?
-I ara penjaré. -Un moment. Sisplau.
Li truco per l'Egon Spengler.
L'Egon Spengler es pot podrir a l'infern.
Es va morir la setmana passada.
Oh, vaja.
Sense bromes.
No eren amics?
Això va ser fa molt de temps.
I què va passar?
Quan vam començar, caçar fantasmes era el màxim.
L'economia anava bé, eren els temps d'en Reagan.
La gent creia en nosaltres.
Després la cosa va anar de capa caiguda. Ja no hi havia fantasmes.
En Venkman deia que havíem fet massa bé la nostra feina.
No podíem ni pagar la hipoteca.
Un actor va comprar gairebé tot Tribeca i vam perdre la casa de bombers.
Ara és un Starbucks.
I van decidir deixar-ho?
En Peter va tornar a fer classes.
Ara és a la universitat de Cortland, és professor emèrit.
Fa classes de publicitat i màrqueting.
En Winston es va dedicar a les finances. Va pencar molt, va fer una fortuna...
i jo soc aquí.
I què se'n va fer, de l'Egon?
No ajudava.
Vam passar de deu trucades la setmana a una, i això amb sort.
L'Egon deia a la gent
que els seus problemes amb fantasmes no importaven
perquè el món s'acabaria aviat.
Feia por. Em posava la pell de gallina.
Un matí, l'Ecto-1,
el nostre vell Cadillac, havia desaparegut.
El llançador de neutrons, l'equip de protons, les trampes,
mig litre de combustible d'isòtops. Tot desaparegut!
Ens va deixar pelats.
Llavors, nosaltres érem els morts.
I no creu que tenia una raó?
Em va trucar al cap de deu anys des d'un poblet d'Oklahoma.
Delirava sobre "la creixent tempesta" i "l'enorme tornado sísmic"
que "sumirien la humanitat en una foscor eterna".
I, nena, jo me'l volia creure.
No ho entén.
Hi ha una muntanya, té uns relleus antics i...
Nena, hi ha una pila de muntanyes amb relleus antics.
Fes-me cas, no cacis fantasmes.
L'Egon Spengler era el meu avi.
S'ha acabat el temps.
Ei, hola?
-On són els meus fills? -Al calabós.
Els meus fills no són delinqüents.
-Segur que no. -Conduir sense carnet.
Permís caducat.
Excés de velocitat.
-No deuen ser els primers. -És el típic d'un dissabte a la nit.
No, no ho són.
Però sí són els primers a destrossar mig carrer Gran
amb aquesta cosa.
-Ho sento. -Però en què pensàveu?
Us podríeu haver fet molt mal.
Hola, soc en Gary.
Els has agafat les dades?
Heu caçat res?
És a dins la trampa.
-Ara mateix? -Sí.
Anem. Vam quedar que la cuidaries aquest estiu.
-Jo? -Tu no, ell!
-Ha estat idea seva. -I les nostres coses?
L'Ecto-1?
Ho tindrem tot ben tancat amb pany i forrellat.
-No! Les necessitem! -Phoebe, ens en anem.
Aquesta tarda hem caçat un fantasma.
La família del pagesot.
És veritat.
I n'hi haurà més.
Nena, ja comences a parlar com el llunàtic del teu avi.
Phoebe!
Ho ha fet sense voler.
Vols passar la nit al calabós?
S'ho pot quedar.
Anem. Ara.
Trevor.
-Et veuré a la feina. -Sí, ens veiem.
Molt bé, nois. Recordeu que...
Sí, ho capteu.
-Sento que la nit hagi acabat malament. -No! M'ho he passat pipa!
Què et sembla si ho reprenem demà a la mateixa hora?
-De debò que vols seguir amb això? -Em prens el pèl?
Hem sopat gambes Kung Pao, hem anat a comissaria...
No sé com es pot superar.
Hem triomfat.
La meva vida és un desastre.
Adoro els desastres. Hauries de veure el meu pis.
No dic ara, ni d'aquí a poc.
No t'ho aconsello, hauria de fer dissabte.
Això va massa de pressa. T'hauries de calmar.
Els nens tenen gana?
Volen unes gambes descongelades?
-Ens aguantem aquí amb prou feines. -No ho entens.
Entenc que heu conduït pel poble destrossant propietats cares.
No creus que el teu pare va venir aquí per una raó?
No.
Era un vell trist que va girar l'esquena a la seva família i als seus companys.
I per què? Per una ridícula granja en un poble que no coneix ningú.
On, per cert, tothom es pensava que estava boig.
Sí, molt bona decisió, papa.
Era especial. Estimava la ciència, com jo.
Per què no em vas dir que el meu avi era l'Egon Spengler?
Ei, m'alegro que t'hagis trobat a tu mateixa aquí. De veres.
Però tot el que veig em recorda que jo no significava res per a ell.
Mai es va preocupar per mi.
No estava boig.
Llavors era un estúpid.
Benvinguda a la família.
Sí.
Moka!
A veure...
Maduixa, vellut vermell...
Vellut blau?
Déu meu!
Ei.
Bé, així, què passa exactament amb el mapa?
Veus els cercles concèntrics al voltant de la muntanya?
No.
-Veus els cercles? -Sí.
Està passant alguna cosa a dins de la vella mina.
Sí, ho sé, és prou clar.
He excavat per la paraula que vas sentir a la muntanya, "Gozer".
Has excavat?
Gozer era un déu sumeri
que en un altre temps es movia entre els vius.
Una deïtat maligna, devoradora d'ànimes. I pensem que vol tornar.
Aquí?
Ja. Jo hauria escollit Orlando.
Us diu res, el nom d'Ivo Shandor?
Ivo Shandor? Va construir el poble.
Va construir la mina, la fosa, l'escola, la biblioteca...
-Tot porta el seu nom. -Que vulgar.
A Nova York, va fer uns pisos amb bigues de seleni que
venien de la mina.
En aquell terrat, el nostre avi va lluitar
per impedir que una colla de fantasmes entrés a la nostra dimensió.
Phoebe, què està passant exactament?
Només se m'acut una forma d'esbrinar-ho.
A veure, en què s'assemblen un cigarret i un hamster?
En què?
Tots dos són inofensius
fins que te'n fiques un a la boca i l'encens.
En bona hora.
Ei, nois, mireu.
És ella?
És Gozer?
Gozer no és ni ell ni ella.
Que avançada per ser del 3000 abans de Crist.
Vigileu per on aneu.
Un altre forat?
M'agradaria saber on va a parar.
És un pou de sacrificis.
Què sacrificarien?
Verges, segurament.
Mala sort, xaval. Ho sento.
Segons les estadístiques, als quinze la majoria són verges.
Quinze? Tens 15 anys?
En faig setze al febrer.
Som al juny.
Què són aquests forats a la paret?
Són nínxols.
Si són tombes, on són els cadàvers?
Aquí n'hi ha un.
Què?
Oh, Déu meu.
-Està dormint? -Tio, que està en un taüt.
És l'Ivo Shandor. Fa 75 anys que és aquí?
Està fantàstic.
Quan et mors, et segueixen creixent les ungles.
No és veritat, la pell s'encongeix.
S'acostava alguna cosa i ell ho sabia.
Em penso que això són dates.
1883?
L'erupció del Krakatoa,
l'explosió volcànica més violenta de la història.
Què va passar el 1908?
Probablement el meteorit de Tunguska a Sibèria.
1945.
Què no va passar?
1984.
Els fantasmes ataquen Nova York.
El transimpacte de Manhattan.
-És un compte enrere. -Com una profecia?
Sentiu això?
Sí, ho sento.
Crec que ve del pou.
Phoebe.
Phoebe!
Els terratrèmols.
-Ai, la mare! -Phoebe!
Phoebe.
Phoeeebe.
Em penso que està viu.
-Estàs bé? -Sí.
-I tu? -Sí.
Pheebs, què passa?
Tenia raó des del principi.
Què vols dir?
El nostre avi.
Va ser aquí. Va construir tot això.
Feia guàrdia encara que ningú cregués en ell.
Ho va sacrificar tot.
La seva vida.
Els seus amics.
Nosaltres.
Quin pal.
Tio.
Ho hem de dir a la mare.
Phoebe?
Pheebs?
I LES ESTRELLES VAN CAURE APOCALIPSI 6:12
Mama?
La mama no hi és. Només hi és Zuul.
Mama, et trobes bé?
La mama no hi és. Només hi és Zuul.
I ara què passa?
Mama?
Està bé?
Mama!
Ets el Mestre de les Claus?
-No ho sé. -Mama!
-Què faig? -Mama, para!
Mama!
Què dimonis està passant?
TERRA
Què és això?
Això no és cap granja.
És una trampa.
Què?
Res.
És en això en què va estar treballant tots aquests anys.
-Fent aquesta maqueta? -El nivell de detall és increïble.
No, va venir a acabar el que havien començat els caçafantasmes originals.
Atrapar Gozer...
-... dins de les seves terres. -Exacte.
Aquestes sitges actuen com a condensadors.
Què és un condensador?
Et moriràs si llegeixes?
Et moriràs si m'ho dius?
Un cop activades, les torres aguanten la càrrega elèctrica uns instants,
però en aquests instants donen energia a centenars de trampes.
I com portarem Gozer fins aquí?
-El protegeixen dos esperits malignes. -El Mestre i la Guardiana.
Els necessita tots dos. Sense Guardiana, no hi ha Gozer.
Però els esperits han de tenir dues ànimes humanes.
Com la mama.
Perquè es puguin unir...
formalment.
De què estem parlant?
Com a mínim d'estimulació.
Bé per la mama.
M'agraden els teus ulls.
Gràcies.
Han estat aquí.
Aquí el tenim.
-Trobes res? -No, només una merda de pistoles.
Una presó dintre d'una presó.
De què parles?
No, no, no!
És un pany ANSI electromagnètic de classe 1.
Confio en tu.
No es pot forçar.
Què fas?
Tinc un pla.
Espera!
Vinga, ràpid!
Molt bé.
-Llesta? -Us estaré esperant.
És la meva mare.
Què?
Excel·lència.
Deessa de déus.
He construït aquest temple per a tu
perquè puguis tornar a la Terra...
... i junts...
... nosaltres...
... governarem el món.
Disculpa!
Perdona.
Sí, hola.
Saps què fa el peix globus quan es mor?
Una balena...
Hi ha dues balenes en un bar i una fa...
i l'altra li diu: "Ves-te'n a casa, estàs borratxa".
D'acord.
Una gamba entra en un bar
i el cambrer li diu: "Tenim un còctel que es diu com tu".
I la gamba contesta:
"Teniu un còctel que es diu Steve?"
Has vingut per oferir-te en sacrifici?
Què?
Estàs preparada per morir?
No, tinc dotze anys.
I tu?
Mama!
Un moment! Què està passant?
-Què passa? On soc? -Tranquil·la.
-T'han posseït. -Posseït?
-I t'has transformat en un gos. -I llavors t'has enfadat una mica.
-M'he enfadat? -Agafeu-vos!
Oh, Phoebe, Phoebbe.
Hi ha un soterrani secret a sota de la granja...
-Ho sabem. -... ple d'ordinadors i d'instruments.
-Oi que mola? -Sí!
-I sembla ser que tenia un pla. -N'estem al corrent.
I hi ha fotos meves,
com si m'hagués estat seguint tota la vida.
-Quina meravella. -Guai, ho volem saber tot.
Però ara estem intentant salvar el món.
Genial, m'hi apunto. Com puc ajudar?
Què carai era això?
-El teu nòvio, en Gary. -Nòvio?
A la trampa hi ha la Guardiana de la Porta.
Si la Guardiana i el Mestre es reuneixen...
-Mestre? -Un segon.
Phoebe.
Ets... Ets...
Una científica.
-La tenim! -Sí!
Aquest era el pla de l'avi.
Compte, que hi anem!
Mama, vine!
Oh, Déu meu!
-Enrere. Enrere. -Mama.
-Què tal? -Ei.
No, no, no!
-Puja la palanca! -Pu...?
Hola!
Fum-li! Què esperes?
Espero que això funcioni! No funciona!
-Mama, pitja el pedal! -Pedal?
Lucky!
-Podcast, què fas? -Tinc els meus propis problemes!
Oh, no!
No!
Tu, la del tupè!
Ens enyoraves?
Gozer la gozeriana,
en nom del comtat de Summerville, l'estat d'Oklahoma,
el Servei de Pesca i Fauna Salvatge dels Estats Units, els Amics dels Aiguamolls,
l'Associació per al Progrés de les Persones Jubilades
i d'acord amb la Llei Nacional d'Espècies Invasores,
t'ordeno que abandonis el nostre món.
Bravo!
Em penso que ens recorda.
Ets... un déu?
-Ray? -Vinga, Ray!
Sí!
Sí, tots som déus!
En fi, som força especials.
A títol personal, creia que havíem tallat per sempre.
La relació no funcionava.
Els meus amics ho veien, i segur que els teus, també.
Bé, s'ha acabat el descans. Torrem aquesta paia.
Al roig viu!
Tio, m'encanta aquest so!
A la de tres. A la de dos. Una, dues...
Sí! No hi ha res que cogui tant com mil milions d'electrovolts!
Sí!
-Ho notes? -Sí.
Està separant els rajos!
No!
Són morts?
No recordava que aquesta feina fos tan dolorosa.
Jo sí.
Tens molt valor...
per tornar arrossegant-te cap a mi.
Podríem haver fet una parella espectacular.
Amb el meu sentit de l'humor i la teva personalitat.
Però no, sempre has de vèncer i conquerir,
sempre has de mutilar la gent,
i aquesta és segurament la raó perquè...
Bé, ho has provat.
Ara s'ha acabat, maca.
Hem acabat.
No!
Força, Phoebe!
Déu del cel!
Ja funciona!
M'imaginava que vindries.
Ho sento.
No et vaig creure.
T'hauria d'haver trucat. Et trobo a faltar, amic meu.
Estàs bé?
-M'has fet un ensurt de mort! -Mama.
No puc respirar.
Està bé.
Hola. Pete Venkman, de la central de Nova York.
-Gràcies pel cop de mà. -De res.
M'agrada el teu estil.
-I vostè qui és? -La Callie.
La Callie Spengler.
Spengler?
Un cognom curiós. Intenta aprofitar-lo.
Bé, ara ens prendrem una tassa de cacau
amb un rajolí de rom.
Lucky!
Oh, Déu. Hola, tio.
-Estàs bé? -Sí.
Em fan mal les mans de galopar.
Oh, Déu meu, pensava que t'havia perdut.
Ho sento.
Bé, ha estat estrany.
Sí.
-Estic sagnant! Per què? -T'has donat un cop amb un banc.
-És veritat, sí. -Sí.
-Hola. -Hola.
-Fa una estona... Sí. -Sí.
Vull dir, abans de transformar-nos en gossos
i que obríssim les portes de l'infern, crec que...
Sí, jo també ho crec.
-Però després hem salvat el món, així que... -És veritat.
Estàs bé, fill?
Tu sol has guanyat a tota una manifestació de Gozer.
-Has de seguir el meu podcast. -És clar. Com es diu?
Relats Místics de l'Univers Desconegut.
R.M.U.D.? Ets tu?
Espera, ets el meu subscriptor?
La cosa es posa interessant a partir de l'episodi 46.
Què t'han fet?
No et preocupis.
Et duré a casa i et posaré a punt.
Ves.
Hola.
Per a en HAROLD
Digue'm què és això.
Línies.
Dues...
No, tres...
línies ondulades.
-És extraordinari. -Tu ets extraordinària.
Amb la teva habilitat per... estimular els meus poders psíquics.
No m'estranya que impressionessis els teus alumnes.
Entre nosaltres, només ho feia als nois.
No era gaire científic, ara me n'adono, ho confesso.
Llest?
Prova amb aquesta.
Sense presses.
És una estrella de cinc puntes.
Sí?
Com t'ho fas?
Hi ha qui creu que l'amor autèntic infon al subjecte la capacitat...
-Has marcat les cartes? -No.
Sí, oi?
Sí.
Funciona bé.
Vull que tinguis això.
Què és?
Un record de la Fira Mundial de Flushing Meadow del 1964.
La meva moneda de la sort.
No me la puc quedar. Potser no tornarem.
Queda-te-la de tota manera. En tinc una altra a casa.
L'Egon era el cervell.
En Ray, el cor.
En Peter passava de tot.
-I tu què tenies? -El sex appeal.
T'ha anat molt bé. Tens molts prestatges.
La qüestió és
que no ho faig per mi,
ho faig pels meus fills.
Vull ser un exemple, si és possible.
Encara pagues el lloguer de la llibreria d'en Ray?
Qualsevol dia començarà a tenir beneficis.
Recordo el dia que vas arribar.
Jo venia buscant una feina estable.
Però caçar fantasmes amb els nois em va ensenyar a no tenir por.
Tenia eines i tenia talent.
Vaig obrir el negoci amb un sol empleat
i el vaig convertir en una puixant empresa global.
Potser soc un empresari, però sempre seré un caçafantasmes.
[Subtítols: Alfred Sala]