זה לא נמאס. - למה אתם עושים את זה?
כי העבודה הזאת משעממת להחריד.
קלי, את שונאת את איימי עכשיו?
מה? לא.
זה קרה לפני שהתחלתי לעבוד פה.
כן. - וזאת הייתה רק נשיקה.
כן, בדיוק. תודה, קלי.
אופסי,
נראה לי שיש לנו פה קרב חתולות.
איימי נישקה את הגבר שלה,
ועכשיו הן ילכו מכות.
איך הבנת את זה...
מיאו...
מיאו.
- סופרסטור -
- קלאוד 9 סופרסטור -
אז אמרתי, "אני בלתי מתועד",
ואז ג'ף אמר, "בגלל זה זרקת אותי?"
ואמרתי, "כן", והוא אמר, "וואו",
ואמרתי...
ומה הוא אמר? - הוא היה... מוזר.
הוא אמר שהוא לא יודע מה לעשות והוא פשוט הלך.
מה אם הוא שונא אותי?
הוא לא שונא אותך. - זה ייתכן.
אולי הוא כבר דיווח עליי.
אני בטוחה שלא. אם כן,
כמה אנשים במדים כבר היו מתפרצים לפה ואומרים,
"כולם להישכב על הרצפה!
שימו אותו בשקית שחורה ותזרקו אותו לוואן".
חיילים היו קופצים מהתקרה,
ופשוט מתחילים להכות אותך, ברך לפנים, ברך לראש,
אגרוף למפשעה!
ואז כנראה היית נשלח לגואנטנמו.
כנראה.
נכון שספוגים הם ממש מוזרים?
אתם מחפשים קונדומים?
הם פה. - תשתוק, קורי.
אתה יודע שיש לי סמכות לפטר אותך.
באמת? - אני לא יודעת.
כולם כל כך מרגיזים אותי עם הסרטון המטומטם הזה.
זה יחלוף.
את זוכרת את ההודעות המיניות של רובין?
כבר לא מזכירים את זה.
רובין התאבד.
בכל זאת.
חזרתם לזירת הפשע, חבר'ה.
זאת מוזיקת פורנו, לא "סיינפלד".
הבנו. הנקודה הועברה.
כן, ממש עקצתם אותנו. - ממש עקצתם זה את זה.
תלך לכתוב אצל קרייג פרגוסון.
פשוט תתעלמי מזה. - זה מה שאני עושה.
אתם מחפשים את הקונדומים? - קורי כבר אמר את זה.
היי, קורי, גנבת את בדיחת הקונדומים שלי.
אני לא מפסיק לחשוב
על ג'ונה ואיימי מתנשקים.
טוב... אתה מדמיין שאתה ג'ונה או איימי?
מה? לא. כלומר, איימי הייתה נשואה.
חשבתי ששניהם אנשים טובים,
והם בכל זאת נאפו.
מוזר שאתה המום כל כך.
אנשים הם בסך הכול מפלצות
שמסתתרות מאחורי ציפוי דק של מוסכמות חברתיות.
נו, באמת.
בטח, יש פה ושם איזה דני שובבני,
אבל רוב האנשים הם טובים מיסודם.
אני צופה בצילומי אבטחה של אנשים שלא יודעים שהם מצולמים.
יש לך מושג כמה לקוחות עשו קקי על רצפת החנות
כי הם חשבו שהם לבד? - אני לא רוצה לדעת!
אפס? - שבעה עשר.
טוב, זו אשמתי ששאלתי. - אנשים הם מפלצות.
אם תסיר את איום העונש,
תזדעזע ממה שאנשים יודו שהם עשו.
אחד מכם ביצע עבירה חמורה,
ואני לא מדברת על הניאוף של איימי.
טוב, "ניאוף" זאת מילה קשה.
בהחלט.
אני מדברת על משהו אחר.
זו עבירה שדינה פיטורין.
עם זאת, אנחנו נותנים לאדם הזה הזדמנות אחת.
אם תיגשו אלינו היום ותודו במה שעשיתם,
נשכח את הכול.
בסדר, אבל איך נדע אם הדבר שעשינו
הוא הדבר שאתם מדברים עליו?
זו הסיבה שכל מי שיבוא אלינו היום
ויודה בכך שעשה משהו פסול יזכה לחנינה מלאה.
איך נדע שאם נספר לכם,
לא תתקשרו לתאגיד
או לממשלה או משהו?
כן, זה נשמע כמו מלכודת. - לא, אני מבטיח, לא תיענשו.
אני נשבע בקבר של אבי.
אני נשבעת בציפורים שלי.
בסדר. - וואו.
היא באמת אוהבת ציפורים. - כן.
מה, לדעתך, הדבר הזה שמישהו עשה?
אני לא יודע. - מי עשה את זה?
אני עדיין לא יודע. - מתי אתה חושב ש...
אין לי מידע מעבר למידע שיש לך.
אוף, הלוואי שהייתי יודעת שהם מעניקים חנינות.
הייתי עוברת על חוק.
רגע אחד...
יש לנו עד סוף היום להתוודות, לא?
כן.
אני חושב שמעדנו לתוך מצב דמוי "הטיהור".
אפשר לעבור על חוק אחד היום ללא השלכות.
אפשר לחבוש כובעים. זה מנוגד לקוד הלבוש.
מותר לך לעשות כל מה שאת רוצה, ואת רוצה לבזבז את זה על כובע?
בסדר...
אולי נגנוב סירה?
אנחנו לא מוכרים סירות,
אבל טוב שאת חושבת בגדול.
נכון... וגם, בדיוק נזכרתי שאני סובלת ממחלת ים,
אז הקטע עם הסירה בהחלט לא יעבוד.
מעולם לא התכוונו לעשות את הקטע עם הסירה,
אבל מגניב. - בסדר.
היי, ג'ף... שיחה שלישית.
רציתי לבדוק איך אתה מרגיש
לגבי זה שאני בלתי מתועד,
ואם אתה כועס עליי,
ואם סיפרת למישהו או לא, ואם אתה מתכוון לספר למישהו.
אני...
סליחה, יש אישה מוזרה שמסתכלת עליי.
חלפה יותר משעה ואף עובד לא התוודה,
ומצאתי דולר על הרצפה,
אז תאכלי את הכובע. - דולר אמריקאי?
הכול במטבעות וירטואליים עכשיו, דינוזאור. - מישהו יכול לפתוח קופה בבקשה?
יש לי מקרה חירום עם חסילונים.
הקופות אמורות להיות פתוחות.
אני לא מגזים.
אשתי תרצח אותי.
איפה כולם?
טוב, שכל אחד ייקח מספר.
נגיע לכולם.
פשוט יש המון מכם.
אז אולי עשיתי משהו פסול,
אבל אני לא בטוח שזה מה שאתם מדברים עליו.
אולי פשוט תספר לנו מה זה?
ונספר לך אם זה מה שאנחנו מדברים עליו.
או שאולי תספרו לי מה הקטע שלכם קודם,
ואז אגיד אם זה...
הקטע שלי. זה נשמע לי עדיף.
אולי תגיד מה האות הראשונה של הקטע שלך,
ואז נדע אם אנחנו מתואמים.
טוב, בסדר.
האות בי"ת? - כן, בי"ת.
גם הדבר שידוע לנו מתחיל באות בי"ת.
טוב, עכשיו תנו לי את האות השנייה, ונעשה תורות.
תספר לנו מה אתה יודע! - תספרו לי אתם!
בוגוטה!
היי.
מה את עושה? - אוכלת ארוחת צהריים.
אני מנסה להתרחק מכל המבטים
וההערות ו... - כן.
נמאס לי להגיד לאנשים לא לדחוף את האף.
אני יודע שאולי זאת תהיה הפתעה,
אבל הקניטו אותי הרבה בחטיבת הביניים.
לא. - כן, אני לא יודע אם זה היה בגלל הקוקו
או מופע הכישרונות בכיתה ח' שבו הופעתי עם גרסת בוסה נובה
של "מטיריאל גירל" בסקסופון אלט...
זה. בגלל זה.
אבל ברגע שהפסקתי להיאבק בזה,
ופשוט צחקתי יחד איתם,
הם כבר לא נהנו מזה.
הם התחילו להקניט ילד שמן במקומי,
ובקיצור, היום הוא דוגמן.
וואו, אתה ממש הגיבור בסיפור הזה.
אני מניח שכן.
אני מקווה שאני לא מפריעה לכם.
מה זה?
סקס. - לא נכון.
נראה לי שאת מתכוונת לזה.
אה, ככה? - כן, בדיוק.
זה נחמד.
טוב, אני זה שגונב עגלות קניות,
אבל לא בשבילי. אני נותן אותן לחסרי בית.
זה לא נורא מדי! - אני רק נותן להם את העגלות.
הם נלחמים איתן בעצמם.
מה? נלחמים?
אני מעשן גראס במחסן בימי רביעי ושישי.
מה? - ממש מתחת לאף שלנו. כמה נורא.
ובימי שני וחמישי, אני פשוט שותה.
ובימי שבת,
אני הולך ל "סינבון" ומתפרע.
זה כל כך טעים.
גנבתי חבילה של מסטיק דובדבן חמוץ.
זה לא נורא מדי. - אהבתי את הדובדבן החמוץ,
כי הוא הזכיר לי את מסטיק "זברה דברה" של חברת ג'וליטיים.
דוד שלי, פרנק, עבד במפעל של ג'וליטיים.
אני עובד על סדרת רשת חדשה.
בקצרה, הרעיון הוא קרבות קבצנים על קראק.
אתם יודעים שקרול ואני שונאות זו את זו...
טוב, אני שונאת אותה. בעצם, היא מעריצה אותי.
בכל מקרה, שילמתי לארבעה אנשים כדי שיבואו לחנות,
יזמינו אותה לדייט ויבריזו לה.
יפה.
אני עושה דברים לארוחות הצהריים של סנדרה.
ניצוץ חשמלי במפעל
הצית את עמילן התירס,
וגרם לפיצוץ גדול בקומה השלישית,
אולי בקומה הרביעית.
באיזו קומה הדוד פרנק עבד?
בקומה הרביעית! - לא!
אלוהים. - כן.
אז אתה מצלם חסרי בית
שמתנגשים זה בזה בעגלות שלנו?
לפעמים אני נותן רק לאחד מהם עגלה,
ולשני מקל, או מכסה של פח זבל.
זה ברברי. - מה קורה בחנות הזאת?
לא רק בחנות הזאת, בכל העולם.
פשוט תישאר עם אותה הבעה...
זה יופיע בקיר שלי,
ליד התמונה שלי עם האיש ששיחק את באלקי.
ברונסון פינצ'ו. - אני לא יודעת מה אתה אומר לי.
הנה חוק הכובעים. "אסור".
טוב, אנחנו לא מסתפקים בכובע.
חייב להיות משהו בין הטלת מום
לבין חבישת מגבעת.
"על עובדים להימנע מדיונים על גזע,
כולל הערות חיוביות, כדוגמת
'אני דווקא גאה בהישגים של המקסיקני הזה'".
רוב הדברים האלה לא מעניינים אותי
או לא חלים עליי.
"שולי החצאית של כל עובדת יגיעו עד מעבר לברך,
והחזה שלה יכוסה באופן מלא"?
זה חוק? - כן.
רוב הזמן, אני בכלל לא לובשת תחתונים,
כי כשאני אומרת את זה, אני מקבלת דונאטס בחינם
ממי שעובד בבית הקפה.
אפשר פשוט לשקר על זה, לא?
הם ידעו.
אני אדע.
את בסדר? בעיות גברים זה לא כיף. - כן, תודה,
אבל ג'ונה ואני בסדר לגמרי.
אה, יופי.
אני פשוט רוצה שתדעי שאני מאחורייך.
זה מתוק מאוד מצידך.
שנעשה משהו למכונית של איימי?
מה? - רגע... יש לה בת, נכון?
היא אוהבת את הבת שלה.
כן, גם אני אוהבת את הבת שלה. - תמיד יהיו אנשים כמונו
נגד האנשים כמו איימי וסנדרה.
אנחנו אותו דבר.
את ואני אותו דבר. כן.
זהירות.
היי.
תרצו שנשאיר אתכם לבד עם המיטה?
כן?
אתה יודע מה, קורי? כן.
תוכלו לכבות את האור כשתצאו?
כי רצינו לעשות קוויקי של צהריים.
כן, אלא אם כן מישהו רוצה להישאר פה
ולצלם
את כל הסקס. - זה רעיון טוב.
שמעת? הם אמרו שהם יעשו סקס.
הם הודו בזה.
כן, עושים סקס וגאים בזה.
זהירות. קלאוד 9 הולך להתחמם!
זה לא כיף כשאתם בקטע.
בחייכם, אתם מעצבנים עכשיו.
מה שמעצבן זה להיות ליד הכוסית הזאת כל היום
ולא להתמזמז איתה.
זה כאילו שהשפתיים שלנו הן מגנטים.
כשאנחנו מתראים, זה כזה, היי, ג'ונה…
אוי לא, אני לא שולט בשפתיים.
אופסי... - זהירות!
זה קרה בטעות...
לא התכוונו לעשות את זה. - אבל את...
כן, כי את התקרבת...
חבר'ה, משהו קרה הרגע!
חשבתי שאתה... - כן, לא, אנחנו...
אבל לא באמת התנשקנו.
הכול פשוט יצא מפרופורציות.
אבל השפתיים שלך נגעו בשפתיים שלה...
כן, אבל זה כמו החייאה, את יודעת?
אם עושים למישהו החייאה,
מתנשקים איתו? - עשית לה החייאה?
לא, תראי, פשוט העמדנו פנים שאנחנו רוצים להתנשק,
כדי שאנשים יפסיקו להגיד שאנחנו רוצים להתנשק.
זה נשמע מטופש.
כלומר...
ברצינות? - סנדרה עשתה הכול.
נרשמתי ללימודי ערב.
זה מרשים.
תודה לכולכם שבאתם בהתראה כה קצרה.
גלן, לפני שנתחיל,
רציתי להגיד שאני חובשת כובע, ואני יודעת שזה מנוגד לחוקים.
ובום! חנינה.
בסדר. כידוע לכולכם, מדי פעם,
אנו מזמינים מרצה אורח.
מעולם לא עשינו את זה.
אז אני רוצה להכיר לכם את הכומר קרייג.
אתה יודע מה החוקים על דת בעבודה.
ואני מקבל חנינה היום, אז אולי תלכי לנשק שולחן?
יש בעיה בנשמות
של האנשים שעובדים פה... - אמן.
ואני לא אעמוד מנגד
וארשה למקום הזה להפוך לטיימס סקוור, ניו יורק סיטי!
הללויה. - כן.
הכומר קרייג?
הם שלך. - בסדר.
מה זה? מה אתה עושה לנו?
תפסיק! - מה שמך, גברתי?
ג'סטין. - ובכן, ג'סטין...
אני אוהב אותך.
גם אני אוהבת אותך. - אני אוהב את כולכם, בסדר?
ולא אכפת לי מה עשיתם.
אלוהים שונא את החטא,
אבל הוא אוהב את החוטא.
לדוגמה... סנדרה!
מי זו סנדרה? איפה... בסדר.
סנדרה, כתוב כאן
שאת רוצה להרוג עמיתה לעבודה בשם קרול.
כן. - סנדרה, אני מבין.
כשאני מתוסכל, אני רוצה למלוק למישהו את הראש.
בדיוק. למלוק אותו חזק. - אז מה את עושה?
מה את עושה כשהתחושה הזו משתלטת עלייך?
אני...
לובשת מיזע עם קפוצ'ון שמכסה את הפנים שלי.
אז אני נוסעת באוטובוס בקו 47
לספרייה בעיר מרוחקת.
אז אני פותחת דפדפן פרטי באחד המחשבים,
ומחפשת בגוגל את שיטת הרצח ששקלתי
כדי לבדוק במה אנשים טועים בדרך כלל.
אלוהים.
- מצלמת נשיקות -
טוב, כולם, תנשפו את זה החוצה.
תנשפו החוצה את החטא!
תנשפו אותו החוצה.
הרגשתם את זה?
אני חושב שהייתה פה הקלה.
הרגשתי את זה.
בגדול. - הללויה.
אז תמשיכו לנשום, תנשפו את החטאים,
ותסלחו לעצמכם.
בסדר, אמן. נראה לי שסיימנו.
יש לכם בודק לחץ אוויר בצמיגים?
איך קוראים לזה... - לא, זהו?
מד לחץ! - כן, תודה. אני צריך מד לחץ.
אמרתי לך, אם מסירים את העונש, מגלים את האמת על אנשים.
רגע, מה? על מה את מדברת?
לא הייתה עבירה שדינה פיטורין.
דינה אמרה שאנשים הם מפלצות,
וכנוצרי, רציתי להוכיח שהם לא.
למעשה, אנו הנוצרים מאמינים שכל האנשים הם חוטאים.
זה כל הקטע שלנו. - אז רגע, ג'ף לא אמר שום דבר?
למה? מה ג'ף היה אומר?
אני לא יודע, הוא שקרן.
הוא תמיד משקר על דברים, אז...
אבל דינה צדקה.
כולנו מפלצות,
שאוהבות לצפות בקרבות קבצנים
או לשים דברים מגעילים בארוחות של אחרים.
אני יודעת שקרול מתעסקת לי עם הארוחות.
לכן אני תמיד מכינה ארוחת דמה.
נראה לך שאני לא יודעת על ארוחת הדמה?
ואפילו איימי וג'ונה, ניהלתם רומן.
גלן, זה לא היה רומן, אלא נשיקה אחת,
וזה קרה כי חשבנו שאנחנו עומדים למות.
כולנו חשבנו שאנחנו עומדים למות.
לא ראיתם אותי מתנשק עם האישה הראשונה שמצאתי.
לא התפללת לאללה כל הזמן הזה?
כן.
מה... לא, אני לא...
אני לא זה שמועמד לדין.
איש לא מועמד לדין, טוב? - נכון.
כולנו טועים.
לכולנו יש תאווה בליבנו.
זאת לא הייתה תאווה. - לא תאווה.
סליחה, אני לא מכיר אתכם היטב.
אולי אתם מאוהבים.
לא. אנחנו לא מאוהבים. - בהחלט לא אהבה.
כך אתם אומרים, אבל אני מרגיש שקורה פה משהו.
אתם מרגישים את זה?
באזור הזה.
משהו טוב... - יופי, שוב פעם זה.
לא, למען האמת,
אנחנו יוצאים, אז...
אה... הבחורה עם מד הלחץ. בסדר.
אז במה מדובר, חבר'ה? אהבה או תאווה?
טוב, מספיק. - זה לא משנה.
אפילו אם הם נפשות תאומות, זה לא אומר שזה בסדר.
תראו... איימי היא לא הנפש התאומה שלי, טוב?
כן, בסדר...
כשהתחלתי לעבוד פה לפני שנים,
הייתי קצת דלוק על איימי.
הנה, אמרתי את זה. בסדר? אתם מרוצים?
בדיוק. ובשלב כלשהו,
אני הייתי דלוקה על ג'ונה, וכל זה נשאר בעבר.
בדיוק. רגע, מה... מתי...
מה... את... כן... לא.
לא חשוב. זה לא משנה,
כי אפילו אם אנחנו...
כי עם התזמון והכול, זה...
כן, הבנתם.
אז...
די.
הוא לא ידע. - אתם עדיין אוהבים זה את זה?
מה? - לא! מעולם לא...
המשכנו הלאה.
ואתם יודעים...
בכל מקרה, זה לא משנה, כי... כולנו...
וחוץ מזה, אני...
אני עם... יש לי... אני עם... - קלי.
עם קלי. כן, אני יודע איך קוראים לך, כמובן.
חבר'ה, זה מדהים.
כן. - כן, בדרך כלל אני ציניקן,
אבל זה?
וואו. - היא לא ידעה שהוא לא ידע,
ועכשיו הוא יודע שהיא יודעת...
הבנו, סנדרה.
לדעתכם הוא אמור להיות עם קלי או עם איימי?
אני בצד של איימי עכשיו. - כן.
אני איתך. אני מת שהם יהיו זוג.
כן.
היי, איים.
מה ניש?
היי, חבר'ה. מה קורה?
שלום.
אנחנו מנהלים שיחות רגילות במקום העבודה.
כן. - בטח.
איך את מתמודדת עם הכול?
הנה זה. אתם מכירים אותי.
מתקשה לא להתפשט.
כשג'ונה משוטט פה איפשהו,
אני כזה, "תן לי את זה, ג'ונה".
מצחיק.
כן, אני אמצא אותו עכשיו ופשוט אעשה אותו, אתם יודעים?
קווים רכים? יותר נכון, קווים קשים.
הבנתם?
לראות את השקפת העולם שלך מתנפצת היה השיא של השנה שלי,
כולל את זה שפגשתי את באלקי.
ברונסון פינצ'ו. - מה זה אומר?
היי, חבר'ה, אני זז. - גארט...
בוא נגמור עם זה. - נגמור עם מה?
מה עשית?
הכרחת שתי נזירות להילחם בזונה?
צלית ילד? - לא, לא עשיתי שום דבר.
צר לי מאוד לומר, אבל לא עברתי על אף חוק.
באמת? אז מעולם לא התמסטלת בעבודה
או העפת כדורי גולף על הקופה?
מעולם לא לקחת הביתה משחק מחשב,
שיחקת בו, ארזת אותו מחדש והחזרת אותו למדף?
לא.
כלומר, בטח הייתי יכול לעשות את כל הדברים האלה,
אבל לא עשיתי.
גארט... צייתן קטן שכמוך.
מצאתי אחד טוב!
היכולת שלו להשלות את עצמו היא התכונה המרשימה היחידה שלו.
נראה לי שהייתי מבולבל באותו רגע,
אבל לא בסדר מצידי שהוא נישק לי את הראש.
היי.
קלי. - כן, אני יודע איך...
תראי, פשוט הייתי נבוך שם.
כן, בטח. מביך מאוד
לגלות שהבחורה שאתה מעוניין בה גם מעוניינת בך.
לא, אני פשוט...
הכול יצא מפרופורציות.
תן לי לשאול אותך,
אילו אתה ואיימי הייתם דלוקים זה על זה בו זמנית,
היינו ביחד עכשיו? - כן.
באמת? - באמת.
תראי, אני לא רוצה שכל העניין הזה עם איימי יעכב אותנו.
אני רוצה...
אני רוצה להתקדם איתך.
לעבור לגור ביחד?
כן.
למה לא?
כלומר, אם את רוצה.
את רוצה?
אני... בטח, כן.
אני... כן.
מעולה. מגניב, אז אנחנו עושים את זה.
אנחנו נגור ביחד.
יופי!
- אני עם איימי -
צ'אד, זה מטאו.
אתה...
אני יודע שאמרתי דברים נוראיים עליך
בתגובות באינסטגרם שלך, אבל אני לא מוצא את ג'ף,
והתקשרתי למשרד... - התפטרתי.
צ'אד, אני אחזור אליך...
סביר שלא, למען האמת.
ג'ף... - אתה רוצה לצאת למשקה?
בטח.
חולצה יפה. - באמת?
זו החולצה שמאט דיימון לבש בסוף של "זהות כפולה".
זה... כל כך מגניב. - יופי.
אוכל להחזיר אותה, אם אתה לא אוהב אותה.