FÖR NÅGRA BJÖRNÅR SEDAN...
Vår sista regnperiod.
Tänk, Pastuzo, om en månad är vi i London.
Där det rinner marmelad i floderna och gatorna är kantade av bröd.
- Läste du boken om London? - Jag skummade igenom den.
Jag blir sömnig av att läsa.
Men en stad som uppfinner det här är okej om du frågar mig.
Titta, Pastuzo!
Det... Det är en unge. Lucy!
- Sänk ner mig. - Var försiktig.
Lägre, Pastuzo. Lägre!
Lucy? Lucy!
Vi kan nog inte åka till London, trots allt.
- Varför inte? - Vi har en unge att uppfostra.
- Hur är han? - Ganska liten.
Och ganska nysig. Men han gillar sin marmelad.
- Det är ett gott tecken. - O ja, Pastuzo.
Om vi tar hand om den här björnen så kommer han nog att gå långt.
Kära Tant Lucy. Hoppas allt är bra på Hemmet för pensionerade björnar.
Livet i London har varit bättre än nånsin i sommar.
Jag har verkligen förstått hur saker och ting fungerar.
Det finns nåt nytt att göra varje dag.
Gissa vad, Paddington. Marknaden kommer till stan.
Jag ska skriva om det i min tidning.
- Vem vill läsa om det? - Alla.
De reser världen runt i ett ångtåg. Du skulle älska det.
Det gör jag, men säg inget. Det är inte coolt.
Vi kan gå allihopa. Er pappa är duktig på att kasta kokosnötter.
- Han kallades "Bull's-eye Brown". - Kokosnötter är för ungdomar.
- Ni är i fin form för er ålder. - Tack, Paddington.
- Hur gammal tror du att jag är? - Ungefär 80. Minst.
Ett ögonblick, unge björn. Skulle du inte tvätta dig bakom öronen?
Det gjorde jag, mrs Bird. Hur hamnade den därinne?
Jag känner mig hemma i Windsor Gardens.
- Bonjour, mademoiselle! - God morgon, Paddington.
- Jag har frukost till dig. - Tack. Dina smörgåsar gör mig glad.
God morgon, dr Jafri. Ni har väl inte glömt nycklarna?
- Nycklar? Nycklarna...! - Snyggt där.
- Tack, Paddington. - Fin dag, överste.
Jaså? Så underbart.
- Hur var er dejt, miss Kitts? - Han var inte den rätte, men...
- Det finns fler fiskar i havet. - Exakt.
- God morgon, Paddington. - God morgon, mr Barnes.
- Hej då, Paddington. - Au revoir, mademoiselle.
- Testa mig. - Baker Street till Big Ben?
Den var enkel. Höger in på Portman Square...
Alla har varit så vänliga, trots att de är väldigt upptagna.
Mrs Brown ska simma till Frankrike.
Det verkar jobbigt, när man kan åka båt, flygplan eller tåg.
Men det är inte poängen. Hon har illustrerat en äventyrsserie-
-och nu vill hon ha ett eget äventyr.
Judy har fått sitt hjärta krossat.
Dumpar du mig? Det är jag som dumpar dig, Tony.
Hennes första reaktion var att bli nunna.
Men hon kom över det och har nu en ny hobby.
Hon hittade en gammal tryckpress och driver en tidning utan pojkar.
Nu behöver vi bara lite nyheter.
Jonathan börjar i storskolan med henne i år.
Han ägnade lovet åt att bygga ett fullt fungerande ånglok.
Men jag får inte prata om det, för det är inte coolt.
Han har en helt ny look, och om nån frågar så heter han J-Dog-
-och han gillar absolut inte ångtåg.
Men mr Brown har varit mest upptagen av alla.
Han fick nyligen en överraskning på jobbet.
Det glädjer mig att meddela att vår nye riskanalyschef är...
...mr Steve Visby.
Det här har lett till vad mrs Bird kallar en "fullskalig ålderskris".
Han mixar sin mat, målar sitt hår-
-och ägnar sig åt "chakrabatik".
Öppna era sinnen så följer benen efter.
- Tack, Paddington. - Fortsätt ditt fina arbete!
Du skickade mig till London för att hitta ett hem-
- och det blev bättre än jag hade kunnat tro.
Jag har en underbar familj och har fått vänner överallt.
Här, gubben. Varsågod, Wolfie.
Jag hoppas du skulle bli nöjd om du såg mig. Kram, Paddington.
- Mr Gruber? - Mr Brown. Kom in.
Jag fick besök av Madame Kozlova som är chef för tivolit.
De rensade och hittade de här lådorna-
- som är fulla med minnessaker de trodde var förlorade för alltid.
Hon bad mig att sälja dem medan de är i stan.
Det slog mig att nåt här passar till Tant Lucys födelsedag.
Bra idé.
Titta här!
- Jättefin, mr Gruber, men... - Jag vet, det måste vara perfekt.
Sen farbror Pastuzo dog är jag hennes enda släkting.
Det är inte ofta en björn fyller hundra.
- Vad sägs om de här rullskridskorna? - Var lite seriös nu, mr Gruber.
Tant Lucy kanske inte åker rullskridskor längre.
- Vad är det här? - Det måste vara popup-boken.
- Väldigt intressant. - Jaså?
Madame Kozlovas farmors mor var en duktig konstnär.
Varje gång de besökte en ny stad gjorde hon en bok för att minnas den.
Det här är London.
Åh, mr Gruber. Den är underbar.
Tant Lucy har alltid drömt om att besöka London, men aldrig kunnat.
Om hon såg den här så vore det som att hon var här.
- Tant Lucy! Tant Lucy! - Paddington!
- Följ med mig, Tant Lucy. - O, ja. Jag vill se allt.
- Vad tycker du? - Det är underbart.
- Hoppa på! - En och en halv björn, tack.
Vilken artig, ung man.
Viken artig, ung duva.
Åh, Paddington. Du har gjort en gammal björn så lycklig.
Den här är perfekt.
- Jaha... Vi har ett problem. - Har vi?
Den här popup-boken är den enda i sitt slag. Den är ganska dyr.
Mrs Bird hittade det här myntet i mitt öra. Det kanske finns fler.
Det krävs fler än så, mr Brown. Ni skulle behöva tusen såna mynt.
Vi tar en titt på apan igen. Jag tycker att den är super-duper.
- Jag kan laga den. - Väldigt vänligt, mr Gruber, men...
Tant Lucy ställde upp när jag var liten.
Det här är mitt sätt att säga tack.
Jag ska skaffa ett jobb och köpa den där boken.
- Strax tillbaka. Ciao, ciao! - Ciao, ciao, mr Giuseppe.
God eftermiddag. Välkommen till Giuseppes barberarsalong.
Vad kan jag hjälpa er med, sir? Rakning, pomada eller en borstning?
- En snabb klippning, tack. - Jag bara snyggar till här.
Precis vad jag vill ha. Snygga till lite på sidorna bara.
- Ja, men... - Inga men. Snabba på nu.
Som ni vill, sir.
Giuseppe's. Får jag ringa upp er?
Jag tror att jag ska raka en kund.
Gudskelov.
Ni får vänta ett ögonblick.
- Jag vill inte. - En klippning är inte farlig, Nelson.
- Kom in och slå er ner. - Vi går nån annanstans.
Det där är inte bra.
Nej...
- Ni får bara lite hårprodukter, sir. - Så bra.
Klart!
Det blev faktiskt mycket bättre än väntat.
- Vad i hela friden är det här? - Det är... marmelad.
- Marmelad? - Hårmarmelad.
- Få bort det då! - Ja, sir. På en gång.
Usch! Vad är det för fel på dig!
- Paddington! - Jag kan förklara, mr Giuseppe.
Det är inte så illa som det ser ut.
- Har ni blivit avskedad, mr Brown? - Nej, men är du redo för ett arbete?
Det är tufft därute. En godhjärtad björn kan få det kämpigt.
Ja, lita inte på nån. Det är därför jag gör min tidning själv.
- Handlar det här om Tony, raring? - Allt handlar om Tony.
Ingen hjälper dig med tidningen för att den är dålig.
- Jag låtsas inte vara nån annan. - Inte jag heller.
- G-Man! - J-Dog.
Tant Lucy sa: "Artig ska man va', för då blir världen bra."
- Där har vi nån som låter vettig. - Ni är vänlig och lyckad, mr Brown.
Jag är inte alls lyckad. Jag är gråhårig och min mage växer.
- Den där mannen bor väl på hörnet? - Det är Phoenix Buchanan.
- Pappas kändisklient. - Han är med i vår platina-klubb.
- Han är en berömd skådespelare. - Han gör bara reklam för hundmat nu.
Mrs Bird ogillar honom. Han minns aldrig vad hon heter.
Lugna er nu. Okej, lite till...
Nu räcker det! Ursäkta, jag är hemsk i kväll.
Jag är stormförtjust över-
- att ha blivit ombedd att inviga den här härliga marknaden.
Men när Madame Kozlova grundade allt det här-
- så tänkte hon inte på såna som jag, vad nu jag är...
VIP, kändis... Jag hatar sånt. West End-legend också...
Nej, hon tänkte på såna som ni. Vanligt folk.
Så, jag tänker be en av er att komma upp och inviga marknaden.
- Några frivilliga? - Jag!
Ole, dole, doff... björn.
Låt oss ta upp den unga björnen.
Kom hit, unga björndjur. Här uppe, min pälsklädde vän.
- Så bra. Vad heter du? - Paddington Brown.
Ja, du är ju min nye granne.
Du bor med Henry och Mary och den härliga mrs...
- Jag antar att du vet vem jag är. - Ja, du är en berömd skådespelare.
Eller, du var det. Nu gör du reklam för hundmat.
- Man måste ju äta. - Hundmat?
Väldigt roligt. Hur som helst... Det sägs att hos Madam Kozlova-
- blir alla drömmar sanna. Vad skulle du önska dig i kväll?
- Enkelt. En present till Tant Lucy. - Åh, raring.
Jag vill ha en popup-bok om London. Gjord av Madame Kozlova, faktiskt.
Problemet är att den är dyr, så jag behöver mycket pengar.
Det kan vi nog inte ge dig. Men vi kan ge dig massor av skoj.
Om du ger mig en tass-
- så förklarar vi Kozlovas marknad invigd!
Tack så mycket. Fantastiskt. Tack!
- Mrs Brown? - Vänta lite. Får jag prata med dig?
- Den här popup-boken... - Känner ni till den?
Jag trodde att den var förlorad. Var i hela friden hittade du den?
I mr Grubers antikaffär. Han har lagt undan den, men jag behöver ett jobb.
- Ni har väl inga råd? - Nej, nej.
Du får börja längst ner och jobba dig upp.
Vet ni vad, mr Buchanan? Ni gav mig precis en lysande idé.
Jag ska bli fönsterputsare.
Kära nån.
Hallå? Någon?
- Hallå? Fönsterputsare. - Nej, tack!
- Säkert, översten? De är smutsiga. - Jag tänker inte betala!
Jag kanske putsar dem ändå.
God eftermiddag, överste. Vet ni att ni har en björn på taket?
Ja, han putsar tydligen mina fönster.
- Ska jag rensa hängrännorna också? - Ja. Tack!
Det är inte min ensak, överste-
- men jag skulle inte vilja ha en icke önskvärd på mitt hus.
- Som chef för grannskapsförsvaret... - Är det en officiell titel, mr Curry?
Eller har ni bara köpt en gul jacka?
- Jag håller koll på dig, björn! - Oj, förlåt!
Här är en liten sång så att du kommer igång
Den är ett första steg mot att utföra ditt kneg
Ta sen tvål och vatten och blanda ihop det
Stänk det på ett fönster sen
Skrubba det sen rent innan det blir sent
Höger, vänster Rena tjänster
Gnugga, skura Inte sura
Höger, vänster Gnugga, skura
En dag till, Tant Lucy.
Mr Gruber?
- Ni är inte mr Gruber! - Försvinn!
Glöm det.
Stanna! Tjuv!
Kom tillbaka med boken!
Inbrott på Grubers Antikaffär. Den misstänkte är en liten björn-
-i röd hatt och blå duffel.
Stanna! Kom tillbaka!
Nej...
Kom igen, Wolfie.
- Hörru! Släpp! - Ge tillbaka den!
- Nej... - Bra försök, björnen.
Stanna, Wolfie.
Ajöss!
Kom igen, gubben.
Ursäkta mig. Se upp. Vem är du?
- Kära nån. - Jösses!
Det där är Tant Lucys bok! - Hejsan.
Aj! Inte på nosen! Wolfie!
Tack, Wolfie. Kom igen, spring!
Okej, okej. Du fick mig.
- Ge mig boken! - Det kan jag tyvärr inte. Ajö!
- Vart tog han vägen? - Stå stilla!
- Gudskelov att ni är här. - Upp med... tassarna.
Jag är inte tjuven. Jag jagade tjuven, men han...
- Gick han upp i rök? - Ja, faktiskt.
- Paddington! - Vi tar honom till häktet.
- Det måste vara ett misstag. - Nej, sir.
Han togs på bar gärning när han gjorde inbrott i Grubers Antikaffär.
Där ser man. Sanningen avslöjas.
Vi öppnade våra hjärtan för den där björnen, och våra dörrar.
Ni gjorde det i alla fall. Jag håller min låst, som man ska.
Och det enda han gjorde var att råna er.
Paddington! Åh, nej!
- Paddington! - Kära nån!
Ett fint litet byte, må jag säga.
Det var rena turen att björnen dök upp.
Polisen tror att han gjorde det. Vi är utom fara.
Sannerligen, Magwitch. Och vilket framträdande vi gjorde.
Precis som förr i tiden.
Varför så sur, Hamlet?
Om du har något att säga, dela det med oss alla.
- Det går ej väl, aldrig går det väl. - Inte?
Du och ditt tråkiga samvete. Vill du hellre stå här och samla damm-
- medan jag förödmjukar mig i spanielkostym på teve-
- eller ska vi göra succé på West End i den bästa enmansshowen någonsin?
Tack, mina raringar. Tack. Tack!
Välsigna er. Jag bugar djupt. Tack.
Ja, det kostar en förmögenhet, Scrooge. Men om jag har rätt-
- så är det precis det som den här boken ger oss.
Det här är ingen dammig antikvitet.
På varje sida finns en liten dam som pekar mot en ledtråd.
Hittar vi alla ledtrådarna så blir vi rika igen.
Då är våra hundmatsdagar över.
- Middagen är serverad, min herre. - Tack, Simkins.
Om er vovve, som jag, föredrar hög standard-
- så rekommenderar jag Harley's Gourmet Dindins.
Mer smak, mer av det goda och mer... klass.
Harley's Gourmet-hundmat. Inte för människor.
Stå upp!
Andas djupt, Paddington. Kom ihåg vad mr Brown sa.
"Du är ung, du har inte gjort något fel. Det ordnar sig."
"Bara du får en rättvis domare."
Ordning! Ordning!
- Kära nån. - Fallet är Kronan mot Paddington...
...Brown.
Ja, han älskade boken. Han föll pladask för den.
- Så ni diskuterade hur dyr den var? - Ja, han skulle tjäna ihop pengarna.
Jag vägrar att tro att unge mr Brown skulle göra inbrott i min butik.
Tassavtryck hittades här, här och här.
En substans som senare identifierades som marmelad hittades här.
Är det här samma marmelad?
Ja, det är det.
Phoenix Buchanan, svär ni att säga sanningen och inget förtiga?
Må mina inälvor slitas ut och viras kring min hals om jag skulle ljuga.
Fängelse är inget att skratta åt.
Jag vet, för jag spelade "Les Misérables" i tre år.
Mr Buchanan, ni bor på samma gata som den tilltalade.
- Och ni var vittne till händelserna? - Ja, det var jag.
Jag var uppe sent och hörde rabalder på gatan nedanför.
Jag gick till mitt prisrum, ett stort rum ovanför tidningskiosken.
Där såg jag unge Paddington ridandes på en skabbig hund.
Mary Brown tecknade den här utifrån björnens beskrivning.
- Såg ni honom på gatan den kvällen? - En stilig man, inte sant?
- Glittrande ögon. - Ja, men såg ni honom?
Ert svar avgör om björnen är skyldig.
- Såg ni den här mannen? - Ack, det gjorde jag inte.
Han kanske redan hade försvunnit.
Jag ber, förbarma er över honom. Han är bara en unge!
Paddington Brown. Tio år för grov stöld.
- Men jag... - Och grov barberarmisshandel.
Följ mig.
- Mrs Brown brukar läsa för mig. - Tyvärr, min gosse.
Inga godnattsagor här.
Kära Tant Lucy.
Det har hänt mycket sedan jag skrev senast.
Det har uppstått ett missförstånd med din present.
Jag har fått lämna Windsor Gardens och flytta... nån annanstans.
Det är mindre charmigt än familjens Browns hus, men det är inte så illa.
Det är en äldre byggnad.
Det är faktiskt en av de största viktorianska byggnaderna i London.
Och säkerheten är verkligen bra.
Jag får bara träffa familjen Brown en gång i månaden.
Jag undrar vad de gör nu.
HAR DU SETT DEN HÄR MANNEN?
Jag hoppas inte att de glömmer mig.
Självklart inte, Paddington. Det är ju familjen Brown.
De kommer att lösa allt, och sen kan jag åka hem, köpa din present-
-och allt blir som det ska vara.
Jag måste bara hålla ut till dess.
D.
Jakten börjar.
3-2-5, 3-2-6, 3-2-7.
Var artig nu, Paddington.
God morgon. Vill ni starta en trädgårdsklubb?
- Vill du begravas i ett djupt hål? - Varsågod.
Spooner, R. Verkstan. Brown, P. Tvättjänst.
Då så, tvätt. Tvätt... Tvätt!
Det är bara en röd strumpa. Hur illa kan det bli?
God eftermiddag, killar.
Det rosa livar upp stället, tycker jag.
Håll tyst och njut av middagen, för den kan bli din sista.
Okej.
Jag har varit restaurangkritiker. Det är inte så illa som det ser ut.
Det är värre.
- Vad är det här? - Ingen vet.
Vi har ätit det tre gånger om dagen i tio år.
Varför pratar ingen med kocken?
Med Knuckles?
Kom ihåg två saker om du vill överleva här.
Håll låg profil och prata aldrig med Knuckles.
- Tack. - Det är en toppenidé. Hör här...
Om du får Knuckles att ändra menyn-
- så glömmer vi att du fick oss att se ut som ett gäng flamingor.
- Okej, då ska jag göra det. - Nej, gör inte det.
Tant Lucy sa att det finns nåt gott i alla människor.
Hon har tydligen inte träffat Knuckles.
Ursäkta mig. Mr Knuckles?
Ja?
- Får jag prata med er om maten? - Skicka en läkare till matsalen.
Vill du... klaga?
- Nej, inte klaga. - Så synd.
Jag älskar när folk klagar.
- Jaså? - O ja.
I så fall... Det är väldigt grynigt.
Och klumpigt. Och brödet... Behöver jag säga mer?
Jag tycker att vi måste göra om hela menyn.
Jag vet att budgeten är stram, men vi kan åtminstone tillsätta lite sås.
Ursäkta, jag ska...
Nej, nu blir det bara värre.
Ingen fara, jag vet hur man får bort ketchup.
Vänta lite... Var det senap?
Nej. Det blev bara värre.
Vet nån vad som funkar på ketchup? Killar?
Glöm läkaren. Skicka en präst i stället.
- Lyssna nu, din lilla skit. - Jag lyssnar.
Ingen kritiserar min mat.
- Ingen sprutar sås på mitt förkläde. - Jag fattar.
Och ingen slår mig i huvudet med en baguette.
Visst, jag ska se över menyn. Dagens rätt -björnpaj.
Det gillar jag inte!
- Vad är det här? - En marmeladsmörgås.
- Marmelad? - Tant Lucy lärde mig att göra dem.
- Kan du göra såna här? - Ja.
Kliv åt sidan.
Res på er, era fegisar! Hör här.
Den här björnen står nu under mitt beskydd.
Den som kröker ett hår på hans rygg får med Knuckles McGinty att göra.
Knuckles med stort "N".
- Tack, mr McGinty. - Tacka mig inte.
- Jag gör inget för nån för inget. - Ursäkta?
Du får mitt beskydd så länge du gör den där marmeladen. Ska vi säga så?
Vi säger så.
Nån måste känna igen honom förr eller senare.
- Allt väl, mr Gruber? - Det är nåt som inte stämmer här.
På kvällen när inbrottet skedde, när unge mr Brown ropade-
-flydde tjuven nedför trappan.
Han sprang genom butiken, ut genom dörren och utlöste larmet.
- Han gick inte rakt genom butiken. - Inte?
Han gick ända hit bort för att hämta popup-boken.
Varför tog han inte smycken eller en vas som är mer värdefulla?
- Han vet inte mycket om antikviteter. - Nej.
Han kanske vet nåt om boken som vi inte vet.
Ni kanske inte tror det, Madam Kozlova, men Paddington är oskyldig.
Vi tror att den riktiga tjuven kan ha varit ute efter er farmors mors bok.
- Popup-boken? - Ja, det låter långsökt.
Finns det nåt ni kan berätta om boken? Allt kan vara till hjälp.
- Det är en lång historia. - Jaså?
Följ med mig. Jag ska visa var allt hände.
Min farmors mor, som grundade den här marknaden-
- var sin generations bästa underhållningskvinna.
Hon kunde tämja lejon, sluka eld och svärd.
Men hon var mest berömd för trapetsen.
Hon kallades Den flygande svanen.
Hon blev alltid överöst med gåvor och tjänade en förmögenhet.
Men där det finns en förmögenhet finns det också avundsjuka.
Magikern ville ha den själv, så Den flygande svanen...
...blev Den döende svanen.
Han gick till hennes husvagn och öppnade hennes kassaskrin.
Men i stället för skatten hittade han en av hennes popup-böcker.
"Tolv sevärdheter i London."
De omringade honom, men han försvann.
Varken han eller skatten hördes någonsin av igen.
Jag visste att boken var speciell. Varför annars ha den i kassaskrin?
Du trodde väl inte på det där?
Madame Kozlova ritade tolv sevärdheter i London i boken.
Tänk om de inte bara är sevärdheter. De kanske är... jag vet inte...
Ledtrådar! Till var hon gömde förmögenheten.
- Du menar en skattkarta? - Precis!
Det var därför tjuven stal den av mr Gruber.
I morgon ska jag besöka varenda sevärdhet i boken.
Jag ska se om vi kan hitta nåt misstänksamt.
- För många äventyrshistorier, Mary. - Va?
Hon är spådam. Hon drog en skröna. Det är så de gör.
- Du är så inskränkt, Henry. - Vad menar du med det?
Mannen jag gifte mig med hade trott mig.
- Jaså, han. Han är borta. - Va?
Din make är bara en förfallen man, inte Bull's-eye Brown.
- Bull's-eye. - Åh, Henry.
Henry. Henry!
Vi hjälper inte Paddington genom att ge oss ut på ett hopplöst uppdrag.
Vi söker den här lycksökaren, inte nån pirat som letar skatter.
Jag tror att det är nåt vi missar.
Jag tror att han kände till historien om Kozlova-förmögenheten.
Han är därute just nu och försöker hitta den.
Farfar, i kväll ger vi oss ut på jakt efter ledtråd nummer två.
Platsen: Sankt Paulskatedralen.
Men hur tar man sig in osedd? Entré, syster Isabella.
Upp och hoppa. Dags för marmelad.
Så där ja, killar. Lycka till.
- Mr McGinty? - Vad vill du?
Jag är faktiskt oskyldig.
Har du några råd om hur jag rentvår mig, nu när vi är vänner?
Vänner? Jag är din chef, inte din polare.
- Ni först. - Så att du kan hugga mig i ryggen?
Nej, för att det är artigt.
Tant Lucy sa: "Artig ska man va', för då blir världen bra."
Du var före mig, och nu är du efter. Det gör dig till en dumbom.
Ingredienserna finns där borta.
- Ska ni inte hjälpa mig? - Nej. Sätt igång nu.
500 hungriga fångar vill ha frukost.
- Vi behöver 1000 apelsiner... - Första regeln -inget prat.
Regel nummer två -inget nynnande.
Eller sjungande, eller andra uttryck för gemytlighet.
Oj, vad tungt.
Kom igen, ta i nu.
Hjälp.
- Säckarna är väldigt tunga. - Ta en i taget då.
Visst, en i... taget.
En saftig apelsin.
KEMTVÄTTARE ANKLAGAD FÖR PENGATVÄTT
Två saftiga apelsiner.
Tre saftiga apelsiner.
- Fyra... - Vad håller du på med?
- Jag tar en i taget. - En säck i taget!
Förlåt. Den här miljön är stressande.
- Tant Lucy sa... - Jag har fått nog av Tant Lucy!
Hon låter som en gammal käring, tycker jag.
Ursäkta mig?
Jag sa... att din Tant Lucy-
- låter som en av de mest naiva, lättlurade, dumma...
Vad är det som händer? Varför tittar du så där på mig?
Det är varmt här inne, eller hur? Glömde jag ugnen på?
Det kallas att stirra ilsket.
Tant Lucy lärde mig att göra det när folk inte uppförde sig.
Jag vet, det var jag som uppfann det.
Bra för att vara en björn, dock.
Mr McGinty. Jag må se kriminell ut, men jag är verkligen oskyldig.
Om ni inte hjälper mig att rentvås så kan ni hjälpa mig med marmeladen.
- Visst, jag ska hjälpa till. - Tack.
Jag gör ingen större nytta, dock.
- De här är inte till för matlagning. - Det vet jag inte.
De ser ut att vara förträffliga apelsinpressar.
Apelsinpressar?
Bra. Nej. Bättre.
Tomat. Jättefin. Ja. Perfekt.
Vi måste vara försiktiga med knivar. Tant Lucy sa att vettiga björnar...
- Var har ni lärt er det där? - Det vill du inte veta.
Det är verkligen bra.
- Nu? - Nu.
Nu är det dags för sockret. Det förvandlar saften till marmelad.
- Hur mycket? - Mycket.
Mer.
En gnutta citron, en nypa kanel...
...och bara lite mer socker.
- Är det gott? - Det vet vi inte än.
Det vet vi först när den har stelnat.
Sankt Paulskatedralen är en av Londons mest berömda sevärdheter.
Dessvärre är den stora kupolen stängd i dag-
- då en av dess statyer blev förstörd i en bisarr olycka i går.
- Ursäkta mig. Vad hände? - En nunna gick bärsärkagång.
- Är det sant? - Sånt händer.
Polisen ska förhöra dem.
Stanna där, syster! Du ska ingenstans förrän assistenten ber dig.
Vänd om!
Om ni frågar mig så kom den verkliga boven undan.
- Varför säger du så? - För att jag såg henne.
Jag patrullerade i den övre kupolen och såg nunnorna gå parad där nere.
Då såg jag nåt.
En av dem bröt sig loss och tog sig till Viskande galleriet.
Endast Herren vet vad hon gjorde där uppe.
Men hon skulle inte få komma undan med mig som vice säkerhetsassistent.
Hörru!
Lystring, alla enheter. En ovanligt snygg nunna härjar vilt i kupolen.
Vidta nödåtgärder. Stoppa den snygga systern!
Jag gav mig av i bländande fart.
Men när vi hade låst stället hade hon försvunnit ut i natten.
- God kväll, min son. - God kväll, Ers nåd.
Det var den vackraste kvinna jag sett på väldigt länge.
- Skulle ni kunna beskriva henne? - Det vore ett nöje.
Mina herrar. Till frukost presenterar kock McGinty en apelsinmarmelad-
- serverad på en bädd av varmt bröd utan kanter-
- toppat med ännu en bit varmt bröd utan kanter.
Bon appétit!
Två val. Ta det eller gå härifrån!
- Allt väl, Knuckles? - Ja.
- Varför är du inte med de andra? - Vill inte.
- Är du rädd för vad de tycker? - Nej.
Vad tycker de? Gillade de det? Vad sa de?
- Tja... - De hatade det. Jag visste det!
Min pappa sa alltid att jag var värdelös, och han hade rätt!
- Knuckles. Knuckles! - Vadå?
Kom och titta.
Kom.
Paddington. Jag känner en märklig, varm känsla i magen.
- Det kallas stolthet, Knuckles. - Jag gillar det inte.
- Har ni nåt annat? - Va?
- Till efterrätt. - Nej!
Vi kan tyvärr bara göra marmelad.
- Men om ni har några recept... - Det här gänget?
Du spiller din tid. De ser inte skillnad på pektin och paprika.
Min farmor gjorde en underbar chokladrulad.
Jag tror jag minns receptet.
Charley Rumble gör en grym äppelpaj.
Jag kan göra jordgubbspanacotta med granatäppelglasyr.
- Det låter gott. Eller hur, Knuckles? - Ja.
Kom då. Nu sätter vi igång.
Fin rulad, Spoon.
Tack, Phibs.
- Så där, Paddington. - Åh, Knuckles!
Petit fourerna ska vara klara nu!
Ursäkta, Professorn. Vad skulle Tant Lucy säga?
- "Använd alltid en tårtgaffel." - Då så.
- Vill ni smaka, väktaren? - Tack, Paddington.
Karamell!
FÄNGELSE, LJUVA FÄNGELSE
"Och det visade sig att monstret inte var så farligt trots allt"-
- "och alla blev bästa vänner. Slut."
Nu är det sängdags, hör ni.
Ni behöver er skönhetssömn. Det är besöksdag i morgon.
Besöksdag...
Jag hoppas ni har goda nyheter.
Den senaste månaden har de här tre personerna smugit runt sevärdheter.
Vi tror att det är ett gäng.
- De använder boken som skattkarta. - Det är en teori.
- Vet ni vilka de är? - Inte än, raring.
Jag kanske borde ta en titt.
Det här är ett privat samtal.
Det här är min vän Knuckles. Det här är Phibs, Spoon-
- Jimmy the Snitch, T-Bone, Professorn, Squeaky Pete-
- Double Bass Bob, Farmer Jack, Mad Dog, Jonny Cashpoint-
- Sir Geoffrey Wilcott... och Charley Rumble.
Det är underbart att träffa er.
Det är en lättnad att veta att Paddington har så fina vänner.
Ursäktar ni oss ett ögonblick? - Vad håller du på med?
- Jag pratar med de trevliga männen. - "Trevliga männen"?
Vi kan inte lita på dem, Mary. Titta på dem.
Snacka om skurkar. Hemska.
Den där skäggiga babianen i mitten har knappt två hjärnceller kvar.
Vi hör er fortfarande, mr Brown.
Ni släckte lampan. Mikrofonknappen sitter på andra sidan.
Det står "mikrofon" på den.
Mina herrar, om jag har förolämpat er...
Oroa er inte. Vi gillar lillkillen.
Och om nån känner igen brottslingar så är det vi.
- Vi är tacksamma för all hjälp. - Snälla.
- Nå, Knuckles? - Jag känner inte igen nån av dem.
Jag kan tyvärr inte kommentera det.
Dina vänner är fel ute, min vän.
En nunna, en livgardist och en kung...
Det låter mer som en maskerad än ett kriminellt gäng.
Vad ska vi göra nu?
Se upp! Förlåt, jag blir vresig när jag inte får frukost.
Nycklar, nycklar...
Jädrar!
- Här får du inte parkera. - Parkera? Jag tömmer ju sopor.
Det gör du inte alls, solstrålen. Du pluggar, på kommunal arbetstid.
Jag tänker anmäla dig, och din mössa.
- God morgon, miss Kitts. -Överste. - God morgon.
- Judy bad mig att lämna de här. - Propaganda!
Ni spiller tid som försöker sälja den smörjan.
Alla vet att det var er björn som gjorde det.
- Gatan är mycket bättre utan honom. - Va?
Där är den skabbiga hunden!
Du ska tas omhand, gosse. Skälla utan licens i tätbebyggt område...
Ge mig dem, Mary. Jag säljer dem under bordet, men folk köper dem.
Det är en bra tidning. Den har fått folk att tänka efter om er björn.
- Ni måste bara hitta tjuven. - Vi försöker.
- Du vet inte var han finns, Feathers? - Bakom dig.
- Ursäkta? - Hejsan!
- Mary? - Hej, Phoenix.
Kom in, vet jag. Jag vill höra allt om utredningen.
Det händer märkliga saker över hela stan.
Märkliga figurer dyker upp vid varenda sevärdhet i boken.
Jag vet inte. Det kanske bara är en tillfällighet.
Henry säger att jag har vild fantasi.
Du är en konstnär, Mary, som jag.
Våra tankar är fria som bisonoxarna på slätten.
Men just i det här fallet tror jag att Henry har en poäng.
Men jag har goda nyheter som kan göra dig lite gladare.
Det verkar som... håll tummarna-
- att min föreställning har blivit finansierad.
Det är monologer och sånger med mina mest kända karaktärer.
Vill du ha ett litet smakprov?
Föreställ dig mörker... och plötsligt en strålkastare på mig.
Du ser ledsen ut, Mary. Gillar du inte musikaler?
Jo, då... Det är bara orättvist att Paddington är fängslad när...
- ...livet går vidare. - Jag vet.
Det måste vara svårt att acceptera att han vann.
- Mannen med de glittrande blå ögonen. - Ursäkta?
Mannen på affischen som du tecknade.
Hur vet ni att han hade blå ögon?
Det var bara en blyertsteckning.
Jag måste ha färglagt honom själv.
- Phoenix Buchanan? - Han är en mästare på förklädnad.
- Hon är galen. - Tänk efter, Henry.
- Nån känner till förmögenheten. - Påstådda förmögenheten.
Och Knuckles sa att det inte var ett gäng.
- För det var inget gäng. - Feathers visste hela tiden.
Vem är Feathers?
- Papegojan i tidningskiosken? - Nej.
Kan vi återvända till jorden lite?
Phoenix Buchanan är en respekterad och prisbelönt skådespelare-
- och medlem i vår platina-klubb. Han är ingen tjuv.
Men låt oss anta att jag har fel-
- och att spådamen, brottslingen och papegojan har rätt.
Ni har faktiskt inga bevis.
Om nån söker mig så sätter jag upp affischer.
- Han har rätt. - Jag tror dig, Mary.
Skådespelare är några av planetens mest onda och bedrägliga människor.
- Är de? - De livnär sig på att ljuga.
Om vi ska fånga en så behöver vi en idiotsäker plan.
Paddington?
- Knuckles? - Jag har ett förslag, grabben.
Jag och killarna har pratat. Om du ska rentvås så behöver du vår hjälp.
- Familjen Brown menar väl, men... - Bara en tjuv kan fånga en tjuv.
Om vi kan ta oss ut härifrån så hittar vi honom ganska snart.
- Men det skulle innebära rymning. - Ja, och vi har en plan.
Men det kräver fyra man, så vi behöver din hjälp. Vad sägs?
Snällt av er, Knuckles, men Tant Lucy skulle inte gilla att jag rymmer.
Familjen Brown hittar tjuven. Jag måste bara ha tålamod.
Det här vill du nog inte höra, men förr eller senare-
- glömmer familjen Brown dig. Det gör de alltid.
De missar ett besök, sen två.
Innan du vet ordet av det har du inget hem att återvända till.
Du har fel, Knuckles. Ni har fel allihopa.
De är inte så. De kommer med goda nyheter i morgon. Ni ska få se.
- Hallå? - Judy Brown från Portobello Express.
- Är det för skoltidningen, raringar? - Ja.
Vi tänkte att Phoenix Buchanans agent vore väldigt intressant.
Det har ni rätt i, men ni får bara två minuter på er.
Bara för att ni har frukost med er. Fina bullar, förresten.
Här kommer han.
Hej, Joe! Vilken överraskning. Vad gör du här?
- Jag postar brev. Hur mår Paddington? - Han är en tuff björn.
- Hälsa honom från mig. - Ja, det ska jag, Joe. Hej då.
Mr Buchanan.
- När får vi se mr Buchanan på scen? - Phoenix? Inte på länge, raring.
Missförstå mig inte, han är en fantastisk skådespelare.
Men det finns ett litet problem.
Han vill inte jobba med andra. Han tycker de urvattnar hans talang.
- Miss Fanshaw. - Vi ska luncha med en känd producent.
- Vart ska ni? - The Ritz, raring! Jättefina bullar.
Kära nån. Kom in!
Paketet är levererat. Jag repeterar, paketet är levererat.
Jaså, från Barkridge's. Du har tur du, Phoenix.
- Hallå? - Phoenix?
Felicity! Jag trodde att du hade tappat mitt nummer.
Jag har två minuter, så vi måste skynda på.
Vi ska luncha med en känd producent.
Vilka härliga nyheter. Var då?
- The Ritz, raring! - Jag är på väg.
- Fina bullar, förresten. - Ursäkta?
Jättefina bullar.
Tack, raring. Jag har aldrig fått klagomål på mina skinkor.
Handskar, nycklar, och ut.
Mary?
"Där alla dina drömmar besannas."
Öppna fönstret!
- Hej, älskling. - Har du blivit galen?
Jag ska bevisa att det är Phoenix.
- Det här är inbrott! - Vi ska inte ha sönder nåt.
Varför skulle Phoenix stjäla en popup-bok? Han är miljonär!
Du har fel. Han har stora skulder.
Han har räkningar, men... Jisses, vilken dyr ansiktskräm.
Han har inga pengar alls. Nu letar vi upp boken och sticker.
Kravatten.
- Nå? - Ingenting.
- Det är nåt vi missar. - Det finns inget att hitta. Kom nu.
- Titta, Henry. Mattan. - Ja, den är jättefin.
Kom och lyft upp mig. Skynda på.
Ja!
- Ett hemligt rum. - Det är en vind.
- En hemlig vind. - Alla hus på gatan har en vind.
Titta, det är en helt normal... Herregud, han är en skummis.
Titta, Henry. Nunnan, tjuven, kungen.
- Vi hade rätt! - "Vi"?
Jag har aldrig...
- Snabbt! - Ner!
Förtjusande, ärligt talat!
Hallå?
Vem där? Visa er!
Henry?
- Hej, Phoenix. - Vad i hela friden gör du här?
- Jag kunde fråga samma sak. - Jag bor här. Det är mitt hus.
Och jag... försäkrar det.
Och för våra platina-klubbmedlemmar-
- gör vi en årlig heminspektion för att kontrollera säkerheten.
I pyjamas?
- Med din fru? - Det här känns ganska säkert.
Hej, Phoenix. Jag hörde dig inte.
- Hon hjälper till ibland. - Det låter helt... rimligt.
Gör det? Toppen! Det glädjer mig att säga att allt ser finfint ut.
Jag går till kontoret och får det registrerat. Hoppas vi ses snart.
Verkligen. Men inte i pyjamasen nästa gång.
- Han är så tokig. - Hej då.
Åh, den är kvar. Tack Larry, Johnny och alla avenyns spöken.
- Det var nära, eller hur? - För nära om du frågar mig.
Lugna ner dig, MacBeth. Samla mod, vi är nästan där.
Jag har följt den här damen genom hela London-
- och samlat varenda en av hennes smarta, små ledtrådar.
- Ja, men vad betyder de? - Det är bara en massa bokstäver.
Tvärtom, min vän. De är inte alls bokstäver.
De är toner.
Ja, Poirot. Och jag tror jag vet precis var de ska spelas.
Vänta! Det där var en fantastisk historia.
Men allt ni kan bevisa är att Phoenix Buchanan behåller sina kostymer.
Ge mig boken med hans fingeravtryck så har vi ett fall.
- Till dess kan jag inte hjälpa er. - Va?
Vart ska hon?
- Vad gör vi nu? - Jag vet inte.
Nu kan vi berätta för Paddington att vi vet vem som gjorde det.
- Åh, nej... - Vadå?
- Vi glömde besökstiden. - Åh, Paddington.
- Paddington! - Tant Lucy?
- Tant Lucy! - Paddington!
Vad gör du här? Jag trodde du skulle vara hemma.
Jag har tyvärr inget hem längre. Jag sitter i fängelse.
Till och med familjen Brown har glömt mig.
Paddington?
- Knuckles? - Vi ger oss av vid midnatt.
Vill du bli rentvådd så är det nu eller aldrig. Är du med?
Jag är med.
Dags att gå hem.
Det händer ändå inget här. De har varit fantastiska på sistone.
Släckning.
Smörgåsar!
- Paddington! - Jag kommer.
Lycka till, lilla björn.
Det här är livet det, killar. Frihet!
Ta ner henne, Spoon.
- Där är vår biljett härifrån. - Vad menar du? Vart ska vi?
- Berätta för honom, Knucks. - Vadå? Ska vi inte få mig rentvådd?
- Jag är ledsen, grabben. Nya planer. - Va?
- Vi tänker lämna landet. - Och du ska följa med oss.
Men... Ni ljög för mig.
Nej, så var det inte. Vi gör dig en tjänst.
Om vi hade sagt sanningen hade du aldrig följt med. Det här är bättre.
Vi ska göra marmelad ihop.
Jag vill inte, Knuckles. Jag vill bli rentvådd och åka hem.
Du sa att du skulle hjälpa mig. Du lovade.
Ledsen, grabben. Det går inte.
Paddington...
Låt honom gå. Om han vill bli gripen så är det hans val.
- Hallå? - Hej, Jonathan. Det...
- Vi är inte hemma nu... - ...men lämna ett meddelande.
Hej, det är jag. Paddington.
Hoppas jag inte stör.
Jag ville bara berätta att jag har rymt från fängelset.
Jag är på rymmen, antar jag.
Det var inte meningen, men Knuckles sa att han skulle få mig rentvådd-
-och att jag kunde få komma hem.
Men han är borta nu, och jag är ensam.
Jag vet inte varför jag ringer. Jag antar att jag ville säga...
...hej då.
Hallå? Ja, det är Paddington.
Förlåt att jag rymde. Jag trodde ni hade glömt mig.
Vi skulle aldrig glömma dig, Paddington. Du är vår familj.
- Vi vet vem tjuven var. - Phoenix Buchanan.
Men han har gått upp i rök.
Vi har letat vid varje sevärdhet i boken.
- "Där alla drömmar besannas." - Varför säger du så?
Det stod på den sista sidan i boken. Det påminner mig om Tant Lucy.
Det var bisarrt.
Jag såg exakt samma fras på ett papper hemma hos Phoenix.
Jag har sett det förut. Titta, "där alla drömmar besannas".
- Orgeln? - Kozlova gömde förmögenheten där.
- Vi åker till marknaden. - För sent. De åker i dag.
- Från Paddington Station. - Klockan 06.35.
- Vi hinner. - Ta dig till stationen, Paddington.
Om vi hittar Phoenix och boken så bevisar hans fingeravtryck allt.
Men det är långt dit, mr Brown...
Vi ses där.
- Se upp, det är ett avfallsnödfall! - Ursäkta!
Medborgare! Jag har precis fått upplysningar.
Björnen har rymt och kan vara på väg hitåt.
Jag har höjd paniknivån i grannskapet till vild hysteri.
- Flytta er, mr Curry! - Paddington är inte på väg hit.
- Han ska bli rentvådd. - Och vi ska ta hem honom.
- Vi vill inte ha honom här. - Nej, det har ni aldrig velat.
Ni bestämde er så fort ni såg honom. Men Paddington är inte sån.
Han letar efter det goda i oss alla, och på nåt sätt hittar han det.
Det är därför han får nya vänner överallt.
Och det är därför Windsor Gardens är en bättre plats när han är här.
Han skulle inte tveka om nån av oss behövde hjälp.
Så kliv åt sidan, mr Curry, för vi tänker köra förbi.
Bra försök, Brown. Er plan har stannat upp, som er bil.
Testa med choken. Gör det bara, den blir sur.
Ner med kopplingen, i med tvåan.
På tre. Ett, två, tre...
- Det här är olagligt framförande. - Ta i!
- Knuffa inte bilen! - Hämta hem Paddington!
Ja!
Håll låg profil, Paddington, och kom ihåg att du är en soptunna.
Du är en vanlig soptunna som är ute på promenad.
- Tack. - Ingen orsak.
Det finns inget att se, assistenten. Bara en soptunna.
Det är gott att vara en soptunna.
Mina herrar.
- Paddington! - Mr Brown! Skynda på, han är ombord!
Ingen fara, jag sköter det själv!
- Vi måste komma ifatt det där tåget. - Hur då?
Jag tror jag vet.
God morgon och välkomna ombord.
- Får jag bjuda på ett glas champagne? - Ja, tack så mycket.
Skönt att få komma bort efter allt med den hemska björnen.
- Kokartryck 225, vatten, luftbroms. - Bra jobbat, J-Dog.
Jag heter inte J-Dog. Jag heter Jonathan Brown och jag gillar ångtåg.
- Men för Guds skull! - Jag är hemskt ledsen.
Hyssja mig inte, Gertrude! Jag fick kall vätska över mig.
Gerald, jag vill att du är tyst.
Ja, Gertrude.
Klockan är sju och här är nyheterna från BBC.
Fyra fångar rymde från Portobellofängelset i går kväll.
Alla fångarna tycks vara spårlöst försvunna.
Förutom Paddington Brown, som sågs borda ett tåg till Bristol.
Polisen förväntar sig att göra ett gripande snart.
Stackarn. Han måste vara nånstans därnere nu.
Borde vi inte hjälpa honom, Knuckles?
Hur då? De kommer att låsa in oss och kasta bort nyckeln.
- Jag vet, men han är vår vän. - Vi håller oss till planen.
Jag gör inget för nån för inget.
Nu, farfar, kommer sanningens ögonblick.
D... D...
A... A...
Boken!
KANDERADE ÄPPLEN
- Vad gör han? - Jag vet inte.
- Paddington! - Han hör oss inte.
- Kan den här gå snabbare? - Då behöver jag mer kol.
Kör upp jämsides. Jag hoppar över.
- Jag följer med dig. - Försök att stoppa oss bara!
Kom då.
Är du redo? Hoppa!
Öppna sinnet så följer benen efter.
- Mr Brown! - Mrs Bird!
C...
Och slutligen, E.
Det fungerar.
Hallå där. Så vacker du är.
West End, här kommer jag.
God morgon.
Nej! Vad var det?
D... F... D...
Kom tillbaka med boken!
Vart är du på väg, björn?
Ett tåg når sin slutstation, som vi alla gör.
Och ut gick björnen, följd av en skådespelare.
- Phoenix Buchanan. - Mrs Bird?
Så nu minns du mig?
Kors i alla mina dar. Kavalleriet.
En gammal käring, en liten flicka och en försäkringsman. Vad ska jag göra?
Jag ska säga vad jag tänker göra.
- Jag ska ge dig en snyting. - Det är ingen bra idé.
Scenstrid, nivå fyra.
Där jag kommer ifrån, grabben-
- lär man sig att inte bära kniv i en eldstrid.
Den där skjuter plastpilar.
- Ja, det gör den. - Svärdet, däremot, ser vasst ut.
Backa nu, allihopa.
Varsågod, sir, en stor pavlova. Hoppas det smakar.
Hallå, Ers nåd. Ert hår är jättefint!
- Paddington! - Mrs Brown!
Jag har en idé.
Bra där. Utmärkt. Och nu till er pälsklädde vän.
Sakta ner, Jonathan.
Hallå där! Vilken smart liten björn.
Oroa er inte, jag kan ett trick som Harry Houdini brukade göra.
Hoppa, Paddington, jag fångar dig! Nej!
Hej då, björnen.
Bull’s-eye!
Stoppa tåget, Jonathan!
Kom igen, killar!
Knuckles, du kom tillbaka.
- Jag kan inte göra marmelad ensam. - Tack, allihopa.
- Paddington? Han är brännhet. - Bäst vi får honom i säng.
- Mamma! - Han mår inte bra.
Han kommer att bli bra. - Eller hur, lille vän?
- Paddington! - Var är jag?
Du skrämde oss lite, men du är hemma nu.
- Hemma? - Ja, titta.
- Polisen insåg att de tog fel. - Phoenix Buchanan är gripen.
Och han är inte längre medlem i vår platina-klubb.
- Så... - Du är en fri björn.
- Hur länge har jag sovit? - I tre dagar.
- Tre dagar? Men då... - Det är Tant Lucys födelsedag.
- Jag skickade aldrig något. - Det är okej, Paddington.
Det är det inte, mrs Brown.
Tant Lucy gjorde så mycket för mig när jag var liten.
Utan henne hade jag aldrig kommit till London.
Det enda jag ville var att göra henne stolt.
Nu vaknar hon upp utan present och tänker att jag har svikit henne.
Din stora tokstolle, så tänker hon inte alls.
- Inte? - Följ med oss.
Här kommer han!
- Vad gör ni här? - Vi ville säga tack.
För allt du har gjort för oss.
Utan dig hade vi aldrig träffats.
- Du hjälpte mig att klara provet. - Jag hade varit utelåst för evigt.
Du har mycket att vara stolt över.
När vi hörde att polisen ville behålla popup-boken som bevis-
- tänkte vi att vi skulle hitta en annan present till Tant Lucy.
- Så vi gick ihop. - Jag pratade med flygvapnet.
- Vi tror att hon kommer älska det. - Men, vad är det?
Du ville att Tant Lucy skulle få se London, eller hur?
Det har alltid varit hennes dröm.
Vi tänkte... Varför titta på London i en bok-
-när hon kan se det på riktigt.
Gå och öppna dörren.
Paddington.
Grattis på födelsedagen, Tant Lucy.
Phoenix Buchanan...
Ni har visat er vara en avskyvärd brottsling.
Och en skam för det ädla skådespelaryrket.
Jag dömer er till tio år i fängelse-
- och jag föreslår att ni använder tiden bakom galler på ett klokt sätt.
Det ska jag.
SEX MÅNADER SENARE
Tack! Tack!
Det verkar som att jag inte behövde West End, trots allt.
Bara en fängslad publik.
Vad säger jag... Vakter, lås in mig! Nej, det har ni redan gjort.
Text: Michael Bach www.sdimedia.com