În ciuda știrilor economice încurajatoare de astăzi,
nu toți americanii care lucrează simt un impact pozitiv.
Mulți mileniali încă se zbat financiar,
mai ales în comparație cu generațiile trecute.
Milenialii dau vina pe generaţiile în vârstă
că le-au distrus vieţile.
51% dintre milenialii chestionați...
... generația „Burn Out”, stresată de anxietate, etica muncii...
Milenialii au doar un impact negativ asupra economiei ?
... datoria din această țară a depășit 1 trilion de dolari.
Nicio îmbunătăţire în etica muncii. Există și o lipsă de cunoştinţe.
... dintre noii absolvenți ai facultății primesc locuri de muncă...
... îngrijorat de aceste furturi din case...
Asta e următoarea criză financiară ?
Nu au o imagine clară a fețelor, mai puţin a măștilor...
Poliția din Chicago a emis două alerte comunitare.
E O POVESTE ADEVĂRATĂ DACĂ CREZI ÎN ASEMENEA LUCRURI
Poliția are nevoie de ajutorul vostru pentru a-i găsi.
Cu siguranță vor să-i prindă.
Traducere PREL GHENCEA
- Mă bag. - Pune-ţi asta înainte să ieşi.
- Spune că ni te alături. - Ești nou aici...
- Ai încredere în mine, nu ? - Nu crezi că meriți...
- Lance. - Lance.
Lance.
Vreau să-ţi mulțumesc că ai acceptat să vorbeşti cu mine.
Cu această carte, vei avea ocazia să-ţi spui povestea,
din punctul tău de vedere.
Faci asta pentru mine ?
Vă pot oferi punctul meu de vedere,
dar nu garantez că îl veți înțelege.
De ce ?
E o diferență între generații.
Ai dreptate.
Am câțiva ani în plus faţă de tine.
Dar sunt la curent.
Şi vreau să învăț ceva pe parcurs.
Poţi să mă ajuţi să depășesc diferenţa.
Bine.
Cum a început totul pentru tine ?
Cu un bilet de tren spre Chicago.
Nu voi uita niciodată cât a costat acel bilet.
Bună, mamă.
Da, am ajuns bine.
Nu, Jack mă ia.
A spus că a pus o vorbă bună, o să fie bine.
Bine, te iubesc.
Pa.
Hei, Lance.
- Hei, Jack ! - Ce e nou, băiete ?
- Mă bucur să te văd. - Ce mai faci ?
Arăţi bine.
Dă-mi mie astea. Hai să ieşim de aici.
- Mulțumesc, omule. - Sigur.
Mulțumesc că m-ai luat.
Ce credeai, că te las să mergi pe jos ?
Nu-mi vine să cred că ai un Porsche.
Da, îşi face treaba.
Ce face lumea în sud ?
Sunt bine, le e dor de tine.
Dacă le e dor de mine, pot să mă viziteze.
E adevărat.
Cum e viaţa după facultate ?
- A fost dur. - De ce ?
Nici nu ştii la câte interviuri am fost de când am terminat.
Caut pe cineva cu experiență în lumea reală.
Nu ai lucrat niciodată într-o galerie de artă ?
E o poziție de stagiar extrem de competitivă.
- Ești mult prea calificat... - Dacă apare ceva...
- Căutăm oameni valoroşi... - Îți păstrăm CV-ul la dosar.
Nu ai fi mai fericit în domeniul tău ?
Te înţeleg. Şi la mine la fel, de-aia am început pe cont propriu.
E de început, vei face ceea ce îți place.
- Ai fi perfect pentru asta. - Mulțumesc, Jack.
Știu că au trecut vreo trei ani, dar am stat cu ochii pe tine.
Am văzut pe Facebook că ai absolvit și mi-am zis,
la cine să apelez dacă nu la propriul meu văr ?
Nu știam că ești implicat în artă.
Ei bine, nu e chiar vorba de artă.
Dar se câştigă bine.
Atunci, care e afacerea ?
Zic că ajunge cu întrebările.
Diseară stăm de poveşti. Vorbim mâine.
- Haide, Jack. - Ce ?
M-ai pus să vin până aici și nu-mi spui care e afacerea ?
Bine, bine.
O să lucrezi în achiziții.
Achiziții...
- Îmi place. - Bun !
Achiziții...
Da. Și să știi că de acum încolo, problemele tale s-au terrminat oficial.
Mulțumesc, omule. Serios.
Jack fusese întotdeauna un om cu idei,
așa că voiam să învăț tot ce puteam de la el.
Lecția # 1: Totul e pe cine cunoşti.
Intră.
Aruncă-ți zdrenţele oriunde.
Canapeaua e a ta.
Haide !
- Unde mergem ? - Jos.
O să-ți iubești colegii de muncă. Băieți, deschideți !
- Jack, e camionul tău ? - Da, unul dintre ele.
Gata, mă !
- Ai terminat ? - Da, am terminat.
- Jur că ești un copil. - Deci ţi-a fost dor de mine.
Lance, ea e Allie, doamna casei.
- Bună, Lance. - Bună.
El e Stewart, Chandler și el e Ellis.
- Să trăieşti ! - Salut.
Ia loc.
Mulțumesc.
Intru cu 500 dolari.
Te bagi ?
Nu, nu am 500 de dolari de spart la poker.
Jack spune că vii cu noi mâine.
Da, vine.
E o perioadă de probă.
Băgaţi-l cu 500. Suntem rude, nu ?
Jack... unde mergem ?
Luăm și mutăm o piesă nouă.
Ce-i cu faţa asta ? Ai încredere în mine, nu ?
Sper că te pricepi la artă așa cum spune el.
Da.
Știi că nu trebuie să-ți pui mâinile unsuroase pe artă, nu ?
Pune-ţi asta înainte să ieşi.
Deci, te bagi sau nu ?
Da, mă bag.
Am rămas absolut fără cuvinte.
Pătrundeau în case în plină zi, și făceau un sport din asta.
Furau orice avea valoare,
și apoi distrugeau restul pentru distracție.
Tipii ăştia erau adevărați artiști ai distrugerii.
Distrugeau tot ceea ce alţii strângeau în ani de zile.
E foarte poetic.
Dar cine erau ei ?
Să începem cu Chandler Gaines și Stewart Magenty.
Chandler era șoferul de fugă.
A fost o scurtă perioadă în Afganistan, ceea ce l-a deraiat destul de tare.
În timp ce unii veterani americani au lăsat războiul în urmă
alţii au descoperit că războiul a venit cu ei acasă.
A venit acasă și nici măcar nu a găsit un loc de muncă în fabrică.
26% dintre veteranii între 18 și 24 de ani sunt şomeri.
Se simțea respins și pierdut.
Şi chiar atunci, a primit un telefon de la un amic vechi.
Stewart era expertul în securitate: alarme, camere, seifuri.
Putea să treacă de orice.
Se mutase în Silicon Valley cu vise mari,
dar a aflat pe propria piele că nu toţi reușesc.
Rata șomajului din zona Silicon Valley
este cu 8,5% mai mare decât media națională.
Apoi s-a blocat lucrând în echipa de tocilari
pentru unul dintre marile lanțuri de electronice.
Poate că nu e imaginea la care te gândeşti
când zici Silicon Valley, dar e o scenă care a devenit familiară.
Cât crezi că face, specialistule ?
Următoarea e Allie Tucker.
Avea grijă ca mesajul să fie clar. Era liantul care ținea grupul laolaltă.
A început să se întâlnească cu Ellis din facultate,
când amândoi erau activiști.
- Ocupaţi ! - Wall Street !
Și la început, erau doar ei doi.
Un fel de Bonnie și Clyde, dar cu un mesaj.
Iată-i pe Clyde Barrow și Bonnie Parker
care au murit cum au trăit: de gloanţe.
Trebuie să câștigăm construind o nouă mișcare pentru drepturile civile
care e pregătită să lupte prin orice mijloace necesare.
Iar Ellis Beck era păpușarul.
Filozofia lui era simplă:
de ce să lucrezi pentru un sistem care te-a dezamăgit atât de tare ?
1% dintre oameni deţin acum
cea mai multă avere din ultimii 50 de ani.
Și credea că noi suntem apelul de trezire
de care avea nevoie sistemul.
Şi asta au făcut și au făcut-o bine.
Au scăpat de suficient de multe ori pentru a deveni incredibil de eficienți.
Lecția # 2: Când sistemul e corupt, de ce să respectăm regulile lor ?
- L-am luat. - L-ai luat ?
- Cât durează drumul ? - 45 de minute.
Jack.
Vărul tău.
Lance !
Hai, omule.
Și Mel Donnelly e modul în care au câștigat bani.
Unde e restul ?
Avem aproape tot ce e pe lista ta.
Aveţi 15 minute.
Mel avea o firmă de transport maritim, o afacere legală.
Dar, uneori, umplea unul dintre containere
cu bunuri furate, îl expedia peste ocean,
și câștiga o grămadă de bani.
- L-ai luat ? - Da.
Trebuia să fie mai multe Van Gogh și o brățară de smarald.
- E doar un Van Gogh. - Doar unul ?
Da, dar brățara e acolo, plus alte lucruri care nu erau pe listă.
Am luat şi corespondența și câteva pașapoarte.
El e cu tine ?
Da.
Știe ?
Se pricepe la artă, ne spune ce are valoare şi ce nu.
Şi avem nevoie de un om în plus.
E în regulă, Mel. E vărul meu.
Şi ar trebui să mă simt mai bine
că a căzut din arborele tău genealogic ?
Salut.
Ce, crezi că sunt atractiv ?
- Ce ? - Păi nu te uiţi la mine.
Asta înseamnă că ori nu te interesează ce se întâmplă aici,
ori aspectul meu frumos te face să te simți inconfortabil.
Prima variantă.
Aduceţi pe cineva nou fără să mă întrebați ?
Nu am văzut nimic.
Ba da, ai văzut.
Spune ceva cuiva...
Te provoc.
Comprende, vere ?
Uite altă adresă și o listă cu ce veţi găsi acolo.
Când faci o asigurare la casă,
orice lucru valoros trebuie listat separat,
fotografii, certificate de autenticitate, dovada cumpărării...
Practic, companiile de asigurări știu ce are toată lumea.
Zâmbeşte.
Tot ce-ţi trebuie e un agent necinstit și...
și aici intervine Mel.
Mel avea unde să vândă totul și plătea extrem de bine.
Chiar și cu încărcăturile mici, poşta îşi făcea treaba.
Bine, voi rotunji la 30K.
Data viitoare să te revanşezi.
Carduri de credit, CNP-uri, conturi bancare...
știau toți ce făcea cu ele.
Cum te cheamă ?
- Lance. - Lance şi mai cum ?
- Zutterland ? - Pe mine mă întrebi ?
Nu mai veni aici dacă nu-ţi faci treaba.
Închideţi după ce ați terminat.
Haide, omule, pe bune ?
Din nou ?
- 30 împărțiți la 5 face 6. - Și primim 4 ?
Nu i-ai lua nici pe ăştia dacă nu ar fi fost omul meu.
Și tu n-ai fi făcut nimic fără noi, aşa că du-te dracu' !
Mai avem 8 minute. Hai să închidem.
- Rahat. - Nemernicul.
M-am săturat să tot încarc.
Da, am înțeles.
Ce are ăsta ?
- Cred că l-am speriat. - O să-i treacă.
Am înțeles, dar nu ai fi venit.
Normal că n-aș fi venit, a fost o mizerie !
Nu vreau să am de-a face cu aşa ceva, pe bune.
Uite-ţi partea.
E jumătate din a mea.
Băieţii ziceau că nu meriţi nimic de vreme ce n-ai făcut nimic.
- Dar suntem rude, aşa că te iert. - Tu mă ierţi ?
Mi-ai spus că ai o ofertă de muncă legală pentru mine.
Familia pe care am jefuit-o e motivul pentru care nu găseşti de lucru.
- Ce tot spui ? - Te concentrezi aiurea.
Vino cu noi în seara asta şi-ţi spun despre ce e vorba.
Știu despre ce e vorba.
Lance, nimeni nu te obligă să o faci din nou, bine ?
Opreşte-te, ai unde să stai,
câţiva bani te ajută să-ţi cauţi un loc de muncă legal.
Nu mă ating de banii ăia, Jack. Nu vreau să am de-a face cu aşa ceva !
- Bine. - Serios !
Ştiu că ești serios. Nu trebuie să te atingi de bani.
Lance, oprește-te. Uită-te la mine.
Îmi pare rău, bine ?
Ar fi trebuit să-ți spun.
Dar gata.
Deja ai făcut-o, măcar ai putea să te bucuri.
Și în plus, e seara de cocktail.
Un fel de mare şmecherie.
- Unde te-au dus ? - Unde se duceau după fiecare jaf.
- E bine ? - Da, doar puţin zdruncinat.
- Doar e cu noi, nu ? - Ar fi bine, după ce a văzut.
Fă-ţi numărul și bagă-l înăuntru.
Sărbătoreau şi spărgeau cam tot cât câştigau.
Nu-şi băgau banii în depozite sau pensii private.
Pe ce-i dădeau atunci ?
Plăceri de moment.
Credeau că fântâna nu va seca niciodată.
Cum veneau, aşa se duceau.
Exact.
Chiar dacă am refuzat banii, am făcut calculele.
Mi-ar fi trebuit 3 săptămâni și 2 zile
să lucrez în schimburi de 12 ore la o galerie de artă
pentru a face cât mi-a oferit Jack după prima lovitură.
Și făceau asta de câteva ori pe săptămână.
Lance, ia loc.
Lance, vreau să-ți mulțumesc că ne distrezi pe toți.
Ce distrez ?
Ce datorie ai la împrumuturile studențești ?
- 60.000 dolari. - Să-nnebunesc !
Eu am 120.000 de dolari.
De ce ai împrumutat ?
- Cum adică de ce am împrumutat ? - De ce ai împrumutat ?
- Pentru că n-aveam bani, aşa se face. - Ce note aveai ?
- 3,8. - Eu aveam 4,0.
Nu te simți înșelat ?
Am făcut tot ce ne-au spus să facem.
Am luat note bune, am ajuns la capăt de linie.
Şi pentru ce ? Ce ne aștepta acolo ?
Nimic, nimic "bueno", nimic bun. Nicio slujbă.
- Totuși, furi de la oameni. - Dă-i dracu' !
Compania de asigurări îi despăgubeşte.
Îi plătesc dublu pentru asta.
Ascultă, toată lumea știe
că foarte puțini oameni au toată averea și vor s-o ţină așa.
Fiecare generaţie o duce tot mai greu, a noastră fiind cea mai recentă.
Nu doar furăm... trimitem un mesaj.
Uită-te la asta. Uită-te la toate astea.
Nu crezi că meriţi toate astea ?
Ia o bomboană de-asta.
- Hai. - Ce e ?
Drogul generației noastre, omule.
- Pariu că nu ia. - Lasă-l o secundă.
Lecția # 3: Nu acceptaţi niciodată un refuz.
Lance, bine ai venit la seara de cocktail.
Ai mai făcut asta, Lancey-pansey ?
Deci, o faci prin ochi.
Cum obțineți linia aia curată ? Nu reuşesc niciodată.
Ai fost mereu neîndemânatic.
Trebuie să o fac pentru Lance. E toată a ta.
- Nu va funcționa, omule ! - E bine.
O mai am pe față ?
Bagă mare !
E bine, nu ?
Vreţi să mai stăm aici ? Miroase grozav. Să mergem.
Nu eram sigur dacă să fiu de acord cu ce a spus Ellis
dar știam asta:
pentru o dată în viață, simțeam că fac parte din ceva.
Nu mai eram outsiderul, eram acceptat.
Am spart majoritatea banilor în acea noapte,
dar, pentru o clipă, am fost regi.
Lecția # 4: Experiențele sunt mai bune decât extrasele bancare.
Când banii s-au terminat, deja pregăteau următoarea lovitură.
Și oricât de nesăbuite păreau loviturile,
de fapt erau gândite destul de atent.
Camionul, de exemplu, au comandat 6-7 mostre de autocolante,
doar ca să le schimbe de la o lovitură la alta.
Martorii oculari și camerele de pe stradă
l-ar fi identificat mai greu.
Și plăcuțele de înmatriculare erau alt aspect.
Câți oameni își ştiu numerele de înmatriculare ?
Cei mai mulți nu ar observa până când ar ajunge la Înmatriculări.
Și dacă cineva vede o mașină de rahat într-un cartier drăguț,
ar deveni bănuitor.
Dar o mașină frumoasă într-un cartier frumos ?
Nimeni nu se mai gândește.
După ce Mel le-a dat adresa,
petreceau o zi sau două supraveghind locul,
notând când pleacă proprietarii la serviciu, când vine menajera,
când vine soțul acasă cu amanta.
Tot ce trebuie.
Odată ce Jack mi-a explicat, mi-am dat seama că avea dreptate.
Făceau asta de ceva vreme fără să fie prinși, iar banii erau buni.
Tot ce trebuia să fac era să-mi elimin obiecțiile morale.
Știi, Lance, ești un copil destul de bun.
Și aș vrea să-ţi ofer un loc de muncă, salariu minim.
Nu o să te îmbogățești făcând asta.
Dar dacă te ții de el, vei învăța multe despre lumea artei.
Și ai mult spațiu ca să crești.
Trebuie doar să te concentrezi, să te implici, să înveți cât poţi,
și ăsta e un loc minunat de unde să începi.
Măștile erau ultima fază a mesajului lor,
că ar prefera să fie morți, decât să se supună sistemului.
Când Lance a decis să ni se alăture,
ştiam că nu se va potrivi niciodată în schema noastră.
Sincer, el a fost cel mai greu de descifrat.
Cum adică ?
Bine ai venit în grup, copile.
Subţirelule, trage-mă !
Păi...
lucrurile spre care te îndrepţi prima dată, spun totul despre tine.
Te duci la mobilă, poze, trofee de golf ale tatălui,
setul de vinuri al mamei.
Fiecare avea preferinţele lui.
Stewart avea ceva cu paharele.
Îi plăcea să se considere un taur într-un magazin cu porțelan.
Stewart a suferit mult în copilărie.
Nu era deloc un taur.
Era doar...
nesigur.
Jack avea ceva cu pozele de familie.
Nu le putea suporta.
Mai ales cele cu zâmbete false.
Jack avea probleme cu mami și tati.
Nu le păsa de ce face.
Nu l-au vizitat nici măcar o dată de când s-a mutat la Chicago.
Se simțea neglijat și abandonat.
Când distrugea viața altcuiva...
cred că se simțea în control.
Chandler ura să vadă camera unui copil plină de jucării.
Chandler n-a avut nimic în copilărie,
poate câte o bătaie de la tatăl său când se îmbăta și era supărat
că nu putea să-și întreţină familia.
Când ţi se sparge casa, oricine s-ar simţi violat.
Dar să distrugi camera unui copil...
asta deranja cel mai mult părinții când veneau acasă.
Era aiurea.
Ellis nu și-a cunoscut niciodată părinții.
A mers prin multe case de copii până la 18 ani.
A vrut întotdeauna o familie.
Și din cauza asta, el a fost firul care i-a reunit pe toți.
El a dat grupului de inadaptaţi ceva în care să creadă.
Iar eu, nu suportam vanitatea.
Parfumul, costumele, rochiile, trusele de machiaj,
Tom Ford, Gucci, Prada.
Excese după excese.
Ai spus că Lance era cel mai greu de descifrat.
De ce ?
Nu se potrivea, pentru că nu avea cicatrici din trecut, ca ceilalți.
El doar respectase regulile și fusese păcălit.
Într-un fel, a înțeles ideile lui Ellis mai bine decât oricine.
Deci, când a avut șansa să distrugă,
a văzut-o ca pe o formă de artă.
Avea un sens.
Cred că majoritatea oamenilor, în adâncul lor,
doresc să facă ceea ce am făcut noi.
Dar Lance s-a lăsat pradă sentimentului.
A devenit dependența lui.
Emoția, fiorul.
I-a plăcut.
Când am cedat, în cele din urmă,
a fost cea mai grozavă senzaţie pe care am avut-o vreodată.
Îmi amintesc că mă uitam la casă,
și, pe măsură ce urcam cu privirea, mă făcea să mă simt atât de mic.
Și așa voiau să mă simt oamenii care locuiau acolo.
Și mi-am dat seama că de aceea meritau acest lucru.
Lecția # 5... știi ce, la dracu'.
Nu mai erau lecții, erau reguli.
Regula # 5:
Dacă nu ne vor lăsa să visăm, nu îi vom lăsa să doarmă.
Nu știu ce simțeam în acel moment.
Știu doar că era corect.
Poate că eram băgaţi în asta din diferite motive,
dar, pentru mine, era adrenalina, senzaţia, totul...
Oprește-te !
Adu asta aici.
Vrea cineva să explice asta ?
Trebuie să se fi rupt la încărcare.
Asta e explicația ta ?
Hei, Zutterland.
Cât face asta ?
Cred că e asigurat probabil pentru 100K.
- L-ai putea da cu 60. - Da...
Acum cât face ?
Probabil ar costa mai mult restaurarea decât valoarea.
Adică nimic, nu ?
Lance, hai să vorbim.
Știi, faci parte din asta acum.
Negarea plauzibilă a fost acum două case.
Da, înțeleg.
Uită-te la mine, spune-mi ce vezi.
Un om de afaceri.
Cineva cu 20 de ani mai mare ca tine.
Am avut o viață confortabilă, dar mi-a rămas mai puțin decât ţie.
Deci...
Deci nu vrei să-ţi petreci cât ţi-a mai rămas într-o celulă.
Exact. E vorba de risc-beneficiu.
În afară de asta, sunt sigur că eşti singurul dintre toţi
care are puțină compasiune pentru partea de istorie distrusă,
așa că vreau să mă ajuți să-i ţin pe copii sub control.
Poți face asta pentru mine ?
Da, domnule.
Grozav.
Nu trebuie să-mi spui "domnule".
Aici ai 20K și o altă adresă.
Crezi că taică-tău a ținut vreodată 20K în mână ?
- Nu. - Da, nici eu.
Știi ce ?
Nu le spune ce ţi-am spus.
- Știi că vor întreba. - Bineînțeles.
Dar asta fac, îţi dau un avantaj. Îți dau un secret.
Trebuie să-l ţii pentru tine, să vezi ce se întâmplă.
- O altă adresă, Mel ? - Da, i-am dat-o lui Lance.
Reducere pentru arta ruptă.
Când aţi terminat, plecaţi.
Mai aduceţi-mi o piesă ruptă şi am terminat-o, m-ai auzit ?
Ce a spus Mel ?
Ți-am spus, omule, e secret.
Se joacă cu tine.
Mi-a spus şi mie același lucru când am venit prima dată.
Un alt motiv pentru care acest rahat nu va dura.
- Din fericire, am o cale de ieșire. - Ce-ai zis ?
Am spus că nu va dura. Şi că am o ieșire.
Mel nu e singurul care cumpăra adrese de la agentul de asigurări.
Ellis a cumpărat cel mai scump client.
Un bătrân paranoic care stă pe un munte de bani.
- Cash ? - Suficient ca să te ţină o viață.
Ellis o vede doar ca pe un lucru de ultimă instanță.
De aceea planul meu e să dau lovitura fără el.
Fără Ellis.
Fără nimeni.
Ce tot spui, Jack ?
Avem ceva bun aici. De ce vrei să strici totul ?
Ce e bun când Ellis ia mai mult decât noi la fiecare casă ?
Nu trebuie s-o facem azi, dar trebuie să-i luăm pozele
ca să fim pregătiți când va veni momentul.
Spui „noi” ca și cum aș face deja parte din asta.
E vorba de a face suficienţi bani ca să plecăm înainte să fie prea târziu.
Nu, e vorba să-i înşeli pe ceilalţi.
Credeam că ei sunt cei mai buni prieteni ai tăi.
M-ai prezentat lor spunând cât de mult o să-mi placă de ei şi...
Ăștia nu dau 2 bani pe prietenii. Pur și simplu.
Bine, Jack, gata cu aburelile, ce vrei de la mine ?
Mă vrei pentru cunoştinţele mele despre artă ?
Mă vrei ca să-ți distrugi prietenii ?
Pentru că nu ai fost sincer cu mine de când am ajuns aici.
Sunt sincer cu tine acum.
Ei cred că ești un copil de artă, căruia îi place să facă ciudăţenii,
să meargă la teatru și galerii de artă.
Nu le datorezi nimic.
O să am grijă de tine. Suntem numai noi doi în asta.
Nu ştiu, omule.
Bine, pune.
Ai pus la greu, băiete.
- Ce ai ? - Arată-le.
Pereche de treiari.
- Cât pe-aci, copile. - Cât de încrezător.
Ar trebui să plecăm... Caitlyn e punctuală.
- Nu, cred că rămân. - Le-am spus deja că vii.
În plus, dacă te duci, pierzi.
Ar trebui să-l iei pe Lance.
N-a ieşit din apartament de când a ajuns aici.
Ar trebui să-l iei pe Lance.
E în regulă cu tine ?
Da, i-ai face o favoare.
Lance, vrei să vii cu mine şi cu vechii mei prieteni din facultate ?
Nu, mersi. Ar fi cam ciudat, nu ?
De ce ar fi ciudat ?
Spuneam doar...
Ar fi ciudat doar dacă ar fi ceva între voi doi.
Doamne...
- E ceva între voi doi ? - Nu e nimic...
Te bâlbâi de parcă ar fi ceva.
Stai aşa !
Eşti sigur ?
- E o tâmpenie. - Se înroșește la față.
- Ai un pic de erecţie ? - Are o erecţie mică.
Suntem toți prieteni aici,
dacă nu avem încredere între noi în cine să avem ?
- Du-te cu ea. - Ar trebui să te duci.
Dacă nu, mă duc eu, e în regulă ?
- Nu ești invitat. - E în regulă, Ellis, pot să merg ?
Nu-ţi faci griji pentru mine, nu-i așa ?
- Du-te, suntem prieteni. - Bine, mă duc.
- Da ! Aşa ! - Haide.
- Ne vedem mai târziu ? - Ne vedem mai târziu.
Sper că e în regulă cu tine.
Eu am nevoie, cert.
- Stai, cine e mic, cine e mare ? - Tu eşti.
Nu am mai vorbit cu Caitlyn de ceva timp,
şi, când a sunat, am fost curioasă să văd ce a mai făcut.
De ce a trecut atât de mult ?
Avem preocupări diferite.
- Bună ! Ce mai faci ? - Bună !
- El e Lance. Ellis era ocupat. - Bună. Avem o masă.
Nimic nu te pregătește pentru stresul de a avea un copil.
Dar merită.
- Să-ți arăt Tibetul. - Doamne, ce frumos.
Arată ca un sat în care am stat în Haiti.
Am intrat în start-up imediat după...
Nu e tocmai o slujbă de vis, dar ajungem acolo.
Dar tu, Allie ?
De unde să încep ?
Africa, mai ales.
Am adunat 10 investitori
pentru dezvoltarea unei opțiuni accesibile de apă potabilă.
Incredibil !
Tu ce faci, Lance ?
Dețin o galerie de artă.
Ştiu că am exagerat, dar a trebuit.
N-ai auzit cu ce se ocupă ?
- Ți-au spus doar lucrurile bune. - Ce ?
Ți-au spus doar lucrurile bune.
Nimeni nu-ți spune ce face cu adevărat în viață.
Probabil că ai fost la fel de aproape de adevăr ca ele.
Nu părea așa.
Dar cum e cu galeria de artă pe care o deții ?
Tu ai început.
Cum a fost ?
Unde sunt ceilalţi ?
Tocmai au plecat.
Ce e ?
- Mulțumesc că ai venit. - Da.
Te întorci la Jack ?
Da, chem un taxi.
Mersi din nou.
Lance, ia loc.
Nu, omule, mă duc la Jack.
Nu, stai jos.
Putem vorbi despre ce am vorbit noaptea trecută.
Bine.
Știi...
Nu credeam că o să te descurci.
Dar...pari de treabă.
Cred că atunci când vei învăța unde să-ţi bagi nasul și unde nu,
te vei integra bine.
Mersi.
Ce ți-a spus Mel zilele trecute ?
Nimic. Cred că voia să mă testeze.
Bine.
Știi, dacă Allie îți mai cere să mergi la un club sau la un bar...
sau să-i iei corespondenţa...
spui nu, bine ?
Da. Am înțeles.
- Sincer nu am vrut să... - Mi se rupe de ce nu ai vrut.
Ai grijă să nu se mai repete.
Da.
Dacă nu mai ai nimic de spus, ieşi dracu' din apartamentul meu.
Regula # 6: E o linie subțire între un prieten și un inamic.
Vezi ce spuneam despre Ellis ? Nu e prietenul tău.
Dar, totuși, nu se justifică să dăm lovitura lui.
Uită-te la tipul ăla. Vârstă mijlocie, soție, 2 copii.
Avea o slujbă frumoasă, dar apoi...
economia se prăbușește, își pierde slujba.
Și acum e blocat aici,
reumplându-mi paharul şi întrebându-mă cum e friptura.
De ce ? Pentru că n-a avut un plan de rezervă.
Pot să vă iau farfuria ?
Ce te face să crezi că am terminat ?
- Ţi se pare că am terminat ? - Aţi arătat spre mine.
- Mai vezi mâncare în farfurie ? - Jack, hai, omule.
Poţi să răspunzi, aștept.
- Aveţi dreptate. Am greşit. - Da, ai greșit.
Nu e doar o friptură, ci e o experiență.
O experiență pe care tocmai mi-ai stricat-o.
Dispari.
- Nu aşa se vorbeşte... - Îmi pare rău, bine.
Uite, totul e o lecție.
Încercam să-ţi spun ce păţeşti dacă n-o facem.
Uită de chelner. Îi dau un bacşiş mare.
Important e să scoatem pozele din mobilul lui Ellis.
N-ar strica să avem pozele alea.
Bine, deci te bagi ? Îți spun astea pentru că suntem rude.
Uite ce-o să fac pentru tine.
O să fac același lucru pe care l-am făcut pentru mine
când am primit primul salariu.
- Și care e ăla ? - O să vezi.
Acest costum a fost croit în Florența, Italia.
- Unul dintre cele mai bune. - Cum te simți ?
- Îmi vine. - Îl luăm.
Regula # 7...
Cele mai bune lucruri în viață, sunt scumpe.
Să nu uiţi asta.
Totalul dvs e 6.348,52 dolari.
Ai făcut cafea ?
Nu.
Mă gândeam...
Nu mai vreau să fac asta.
N-aduce satisfacții, nu e sustenabilă.
De unde ţi-a venit ?
Nu avem un plan pentru noi, Ellis.
Simt că pierd orice potențial pe care l-aș fi putut avea.
Nu crezi că am un plan ?
Am economisit.
Și nu puţin.
Nu e rezultatul final.
De fiecare dată când dăm o lovitură,
văd tot ce îmi place la tine.
Rămâi cu mine, bine ?
Nu suntem atât de departe de final.
Allie, ai întârziat.
Ghici ce am găsit !
"Pare a fi opera aceleiași trupe de tineri,"
"care au lăsat un mesaj al nemulțumirii lor."
"Ar putea fi mânia acumulată a generației milenialilor ?"
Poate cineva să-mi spună de ce porcăria asta
e pierdere de timp ?
Nu realizaţi nimic distrugând acele locuri.
Tot ce faceți e să creaţi un model, o carte de vizită.
O carte de vizită care va ajuta poliția să:
"Se crede că suspecții au vârsta cuprinsă între 18 și 29 de ani".
Mel, înțelegem.
Aţi înțeles ? Bun.
Deci, câți dintre voi mai simt nevoia să-şi exprime mesajele curajoase ?
Îi răspundeți ?
Haideţi, voi m-aţi convins.
Da, Mel, trebuie să ne exprimăm părerea.
Stai să-ţi spun unde vă va duce asta. În timp ce voi lăsaţi mesaje, poliția...
Mel, tocmai mi-ai spus că vrei să-i ţin pe băieţi în frâu, da ?
Dacă vrei să rămânem ascultători,
trebuie să ne laşi liberi.
Asta e toată distracţia.
Atunci avem vești bune și vești proaste.
Puteți continua să o faceți. Puteți continua să vă distrați.
Vestea proastă e că distrugerile voastre
duc la omul meu care ne dă informaţiile.
Așa că a decis să nu ne mai dea adresele.
Sunteţi pe cont propriu de-acum.
La dracu'.
- Ştie vreunul vreo adresă ? - Stai în banca ta.
Ştiu un tip care se ocupă de evenimente de lux...
de afaceri, de caritate și de-astea.
Poate să ne bage.
Şi ce facem când intrăm ?
Poartă-te ca ei.
Cu o băutură în mână, dar nu te îmbăta.
Găsește-l pe tipul cu care vorbește toată lumea.
Apoi îți primești adresele.
Mă gândesc să mă mut din oraș.
Undeva unde e linişte. Unde spuneaţi că locuiţi ?
Era amuzant cât de mulți se comportau de parcă știau cine suntem.
Și mereu era aceeaşi întrebare.
- În ce departament lucrezi ? - Contabilitate.
- Contabilitate... - Contabilitate....
Contabilitate... Voi ne țineţi sub control ?
Da, asta facem.
Da, mă temeam de cifre.
Mă ocup şi de munci caritabile.
Sunt filantrop.
Mă scuzați, trebuie să ies puţin.
CU CÂT CÂŞTIGAŢI MAI MULT, CU ATÂT LUĂM MAI MULT
Mă gândesc să mă mut din oraş, undeva unde e linişte.
Sugestii ?
Eu stau în South Barrington, lângă Bosworth.
Cea mai mare casă de pe stradă.
Sistem stereo nou, draperii personalizate din Spania.
Una dintre cele mai frumoase piscine pe care le-am văzut vreodată.
La dracu' !
Drăcie !
Băieţi, avem o problemă serioasă afară.
Salutare !
Care e treaba ?
Ce e aici ?
Domnul se mută.
- Domnul ? - Da.
Ai un nume ?
Domnul Stan Lieberman.
- E acasă ? - Nu.
Cred că-i e frică să fie aici acum.
Am fost avertizați să dispărem și noi dacă apare soția lui.
Păreau un cuplu drăguț.
- A fost prea drăguță, din ce am auzit. - Cum adică ?
Ai văzut tipi venind pe aici în timpul zilei ?
Nu prea pare a Linda.
Îl puteți suna pe dl Lieberman dacă doriți să vă confirme.
Nu despre faptul că ea îl înșela, pentru că mă băgaţi în rahat.
Dar despre mutare.
- Bietul Stan. - Da.
Da. Crezi că cunoști pe cineva.
- Mulțumesc mult. - Da.
Băieți, trebuie să plecăm acum.
În ciuda unor situaţii limită, planul nostru funcționa excelent.
Mel ne plătea în continuare, iar noi făceam lucrurile în felul nostru.
În ceea ce mă privește, puteam face asta pentru totdeauna.
Sperasem că Jack va vedea asta singur și va uita de planul lui
dar dimpotrivă, l-a încurajat şi mai mult.
Nu-i rău, nu, Mel ?
Adică, rahatul ăsta e la fel de bun ca oricare altul, nu ?
Tipul de la asigurare ne împiedica, era prea complicat.
Dar asta ? E beton.
Ce vrei, un weekend la spa ?
Nu.
Ne gândeam că, acum, facem două joburi pentru tine.
L-am scos pe intermediar.
Aşa e, deci ar trebui să primim mai mulți bani, nu ?
Credeţi că meritați mai mulți bani ?
Cam da.
De ce, pentru că luaţi şi adresele ?
A fost ideea ta să luaţi singuri adresele ?
- A fost a lui Ellis. - Ellis.
Da, tu nu prea ai idei.
- Conduc și încarc camionul. - Muncă brută, practic.
Doar când vorbești cu cineva, atunci îţi vin idei.
Cum a fost discuţia cu paznicul din cartier.
Încercam să scap de tip !
Da ? Dacă tipul te-ar putea identifica ?
Sunt atent, Mel, nu m-ar identifica.
Poate că da, poate că nu.
De unde să știu ce faceţi ? Sunteți imprevizibili.
Deci ar trebui să vă plătesc mai mulți bani ca să fiţi imprevizibili ?
Nu pare o afacere logică.
Nu ?
Acum taci şi treci la treabă.
Un paznic de cartier a reușit să descrie bine unul dintre băieţi.
Poliția a făcut portretul robot şi cine îl recunoaşte
e rugat să contacteze imediat autoritățile.
Fii atent, sunt terminat !
- Crezi că te recunoaște cineva ? - Cum adică ?
- Ai vrea tu să arăţi așa ! - Haide, frumosule !
Mă duc după George Clooney, să nu plângă.
Omule, mereu devine sensibil.
Ai dreptate, portretul e haios, dar azi era cât pe-aci.
- Ar trebui să fim mai atenți. - Nu crezi că Ellis e atent ?
- Nu am spus asta. - Ai făcut-o.
Nu crezi că am lucrurile sub control ?
Nu, te-ai speriat când Chandler vorbea cu tipul ăla.
- Putem să nu facem asta aici ? - Da, putem ? E cam intens.
- Duceţi-vă dracu' amândoi. - Hai, nu fi dramatică !
Nu ești de ajutor.
Dă-mi telefonul.
- Jack, e... - Hai, e singura șansă pe care o avem.
Jack, grăbește-te.
Bun, schița nu semăna cu el,
dar asta nu înseamnă că nu ar trebui să fim mai atenți.
- Jack, trebuie să te grăbești. - Bine, așteaptă.
Iisuse, câte poze sunt !
Ideea e că atunci când spui de-astea mă subminezi.
Ce naiba înseamnă asta ?
Nu suntem angajat-șef în asta, Ellis.
- Suntem o echipă. Nu-i așa ? - Suntem ?
Pentru că dacă-mi amintesc, mi-ai spus că vrei să ieși.
- Jack. - Așteaptă, încă puţin.
Deci nici n-am fi împreună dacă n-aș face parte din asta ?
Răspunde ! Nu e atât de greu.
Am terminat.
- Jack, gata ! - Încă puţin !
Amestecă-le, omule.
Doamne, credeam că iese cu sânge.
- Totul e bine ? - Da.
Tocmai când credeai că lucrurile nu pot deveni mai interesante.
Jack, a fost la limită.
Un tip pe nume Daniel Wardlaw.
Iisuse, aceste fotografii sunt dintr-o revistă.
Majoritatea sistemelor de acasă nu sunt evaluate de un sistem UL.
Ăsta e TL-60, care poate rezista atacurilor
cu scule obişnuite timp de peste o oră.
- Defineşte scule obişnuite. - Explozibili, flăcări.
Are ușă de seif de nivel militar.
- L-am putea lua cu totul. - E o cameră.
Da.
Nu e de mirare că apare într-o revistă.
Jack, dacă facem asta, avem nevoie de Stewart.
Draci.
A muncit mult la asta.
E nevoie de timp să intri în acel seif.
Lacătul digital e imposibil de spart. Va trebui să ardem.
- Nu e ușor de obținut, nici ieftin. - Poți să o faci ?
Da, aș putea.
Super, împărțim în trei, egal.
Patru. N-o fac fără Chandler.
Voi doi şi eu singur ? De unde ştiu ce mai plănuiţi ?
Nu e vorba de tine. E vorba de Ellis.
E răsplata pentru tot timpul cât ne-a înșelat.
Bine, dacă e despre Ellis,
n-ar trebui să aveți nicio problemă să îl băgaţi pe Chandler.
Şi nu-l vreau pe traumatizatul ăla de partea lui Ellis.
Știţi că Ellis va face spume dacă va afla.
Da, de aceea nu trebuie să afle.
- Vrei să-l ai, îl ai, e bine ? - Bine.
Trebuie să fie o legătură între valoarea casei și lipsa programului.
Tipul e atât de bogat încât nu pleacă niciodată.
Am văzut online că e mare donator
la o conferință în New York, în câteva săptămâni.
Super, o facem atunci.
Ne poți aduce o mașină nouă ? Nu dă bine un camion de mutări.
- Pot să iau o dubă. - Perfect.
O facem atunci. Dar trebuie să ştim exact când e conferința.
Nu vreau să dau peste menajeră.
Nu, ăsta trebuia să fie un plan de rezervă.
Lance, frate, ești nou, bine ?
Am făcut de-astea de mai multe ori ca tine.
- Am încercat să-i spun. - Votez pentru când e la New York.
- Şi eu. - Bine, bine.
- Dar continuăm să facem ce făceam. - Lance are dreptate.
Deocamdată.
- Nu răspunde. - Să încerce Lance.
Nu vine.
Ştie unde mergem ?
- Da, și ? - E supărată pe tine.
Nimeni n-a mai văzut-o de zile întregi, poate ne-a turnat.
Nu fac nimic până nu-ți dai seama.
Nu e în regulă.
Bine, o sun.
- Telefon de rahat. - Are ceva telefonul tău ?
- Dă-mi mobilul tău. - Știţi ce ? Am ieşit.
- Am ieşit, gata. - Îmi pare rău, frate.
E o glumă, nu ?
Glumiţi.
Lance !
Dacă n-o facem împreună, n-o mai facem deloc.
Trebuie să intrăm chiar dacă moşul e sau nu înăuntru.
La dracu', mă bag. S-o facem !
Nu ar trebui să luăm o decizie pripită.
Trebuie s-o facem acum. L-aţi auzit pe Ellis.
Tu ne-ai adus aici, așa că trebuie s-o facem.
Doar ştim că Allie nu se duce la poliție.
- Nu știu, omule, e imprevizibilă. - Sunt de acord.
Dacă facem asta când Wardlaw e în oraș,
toată treaba trece de la un jaf la o răpire.
Și nu vrem să rănim pe nimeni, nu ?
Lăsaţi-mă să o sun pe Allie.
Îmi pare rău...
că nu prea am venit des.
Simt că v-am dezamăgit cumva.
Nu, scumpo, deloc.
Îmi pare rău, trebuie să răspund.
- Pot să plec ? - Desigur.
Îmi pare rău.
Nu pot vorbi acum.
Bine. Voiam doar să văd cum eşti.
Ei te-au pus să suni ?
Putem vorbi direct ?
Deci, aici ai crescut.
Da.
Asta îmi amintește de casa mătușii mele.
Mama lui Jack.
De ce ai venit aici, Lance ?
Voiam să văd ce faci.
Știi, te așteptam mai devreme.
Sunt sigură că v-ați descurcat şi fără mine.
Nu ne-am dus.
De ce nu ?
Cred că ați făcut asta de prea mult timp şi nu s-au simțit confortabil...
Au crezut că m-am dus la poliție.
Da.
Eu nu, dar...
Trebuia doar să scap.
Dar nici eu nu-mi mai găsesc locul aici.
Ce voiai să faci, înainte de toate astea ?
Artă.
- Artă ? - Da. Dar...
- Cred că ar fi fost inutil. - Te subapreciezi.
Știai fiecare piesă scumpă din fiecare casă,
i-a făcut lui Mel o grămadă de bani.
- Aşa e ! - E adevărat.
Dar planul inițial era să vând arta, nu s-o fur.
Corect.
Și tu ?
Întotdeauna am vrut să ajut oamenii.
Bine.
Planul A era umanitar, iar Planul B jefuirea caselor.
Ești un nesimţit.
Dar, da.
Te întorci, nu ?
Da.
Avem nevoie de tine.
Ştiu.
Îmi pare rău.
Şi mie.
Ieşi ?
Mă întâlnesc cu Mel.
De ce ?
De ce crezi ?
Poți veni cu mine dacă vrei.
Sau nu.
Allie !
Mă bucur că ai reușit.
Ştie cineva ce dracu' facem aici ?
Trebuie explicat ce s-a întâmplat astăzi.
- Noi ? - Nu tu.
Tu nu explici nimic, ţine-ți gura închisă.
La fix.
Cred că v-aţi câștigat ocazia de a-l cunoaște
pe unul dintre asociații mei, Teddy.
Ce părere ai despre clovnii ăştia, Teddy ?
Mai tineri decât ultima echipă.
Nu e nevoie să vă prezentați, vă știe deja numele.
Mel, ceea ce s-a întâmplat astăzi nu se va mai repeta.
Asta e drăguţ.
Da.
Sunteţi aşa un grup drăguț de copii, ca o familie.
Prietenie, asta-i totul, nu ?
Ca mine cu Teddy.
Dar nu despre asta suntem aici.
Suntem aici pentru a discuta despre cum v-aţi luat o zi liberă.
De ce te-am minți ?
Ca să descarci la altcineva ce ai furat.
Nu avem pe nimeni altcineva.
Înainte nici nu puteaţi să faceţi rost de adrese.
Și mi-ați spus clar
că meritați mai mult decât vă plătesc eu.
- Şi nu-i așa ? - Vezi ?
Dar ați ales să vă îngreunaţi situaţia.
Și mie pentru că, din moment ce nu mai primesc adresele,
nu mai pot şti casa pe care aţi jefuit-o sau nu
în după-amiaza asta.
Putem să facem cumva să fim de acord ?
Nu. Nu cred că suntem de acord cu nimic.
Vedeți, unii dintre voi cred că merită mai mult pentru aceeași muncă.
Alții cred că au dreptul,
iar alţii cred că dacă emit pretenţii sunt speciali,
cum i-au făcut mamele lor, nişte floricele.
Dar singurul lucru pe care îl aveți în comun, e lenea.
Nu am dat lovitura pentru că nu aveam chef.
A fost din prudență, pentru binele nostru și al tău.
Şi de ce aţi avut ezitarea asta ?
Am avut o presimţire.
Bine ?
Și ar trebui să ne mulțumești.
Să-nnebunesc !
Mel, astăzi a fost un rateu minor. Nu vindem altcuiva.
Cred că va trebui.
Pentru că asta, în seara asta,
e sfârșitul înţelegerii.
Dar prieteniile au devenit mai importante ca niciodată.
Pentru că, dacă cineva se gândește să deraieze și să vorbească,
prietenul meu Teddy, nu vă știe doar numele.
Ştie unde staţi.
Știe unde stau mamele voastre,
şi care era numele lor de fată înainte să se mute acolo.
Știe ce conduceți și unde petreceți.
Deci, dacă unul dintre voi doar îmi șoptește numele,
chipul acelui om va fi ultimul lucru pe care îl veți vedea toți.
Deci, prețuiţi-vă prietenia.
Ești o glumă penibilă.
Allie, hai.
Ai aproape 50 de ani și vinzi furăciuni.
Cred că tu eşti problema, Mel.
Crezi că am face aşa ceva pentru altcineva ?
Poți să mă învinovățești cât vrei, dar nu te minți singură.
Dacă nu ați face asta, ar fi altceva la fel de rău.
Mi se rupe de ce crezi.
Voiam doar să-ți reamintesc
că ești la fel de jalnic ca noi.
Ellis m-a învinovățit pentru ce s-a întâmplat atunci,
iar eu înțeleg asta.
Dar nu-mi mai păsa dacă mă comportam nesăbuit.
Ellis le băga băieţilor nişte vrăjeli despre o ultimă lovitură.
E un tip pe nume Daniel Wardlaw.
Are un seif sub casă, suficienți bani pentru...
I-am ignorat.
Nu-mi mai păsa de nimic.
Pleacă de acasă 3 sau 4 zile săptămâna viitoare...
îl putem lovi atunci.
A venit tipul meu.
Trebuie s-o facem acum, înainte ca Ellis să o facă.
- Nu o fac dacă cineva e acasă. - Are 100 de ani.
Probabil că nici nu ne va auzi. Trebuie s-o facem.
Altfel suntem blocați cu el.
Corpul uman obişnuit poate duce până la 600 mg de Molly.
Eu luasem de 2 ori mai mult în acea noapte,
și am tras 3 grame de praf.
- S-a întâmplat ceva cu Allie ! - Dispari, îmi strici prafu'.
- Ellis, ascultă-mă, omule ! - E problema ta !
Regula # 8: Cei mai periculoși oameni
sunt cei care nu au nimic de pierdut.
- Cum e ? Ia-o la stânga. - Da, trebuie să ajungem la spital.
Nu mergem la niciun spital. Avem droguri în mașină.
- O să ne aresteze. - Jack, te rog !
Ține-o în picioare, se va sufoca cu voma.
- O ducem acasă. - Acasă ? A luat supradoză !
Bine, o ducem la spital.
Şi acum ?
- Nu o duc eu. - La dracu'.
- Nu mă bag acolo. - O duc eu.
- Stai în mașină. - Dacă intrăm, ne leagă.
- Cineva trebuie să o ducă. - Ne vede lumea, Stewart, haide.
- Ce dracu' să fac ? - Scoate-o de aici.
Nu avem de ales. Nu poate să rămână în maşină.
- Vine paza. Grăbiţi-vă ! - La dracu' !
- Glumești ? - Lance, stai în mașină !
Ce dracu' e cu voi ?
Am nevoie de targă !
Alicia, am nevoie de ajutor.
Pare supradoză.
Încă are puls. Să o ducem înăuntru.
Sunt gata să termin cu toate astea.
Ar trebui.
Nu le datorezi nimic.
Care e planul tău ?
Mă duc acasă.
Împachetez.
O să văd.
S-ar putea să am ceva.
Și dacă iese, ar putea fi calea de scăpare din toate astea.
Sper cu adevărat.
Îi dai lui Chandler arma asta ?
- Nu, de ce ? - A mai tras cu una înainte.
Cred că pot trage cu o armă.
Cine a vorbit de împușcături ? Credeam că doar îl speriem.
- Vezi, nici măcar nu contează. - Iisuse !
Nu pot să cred că ai adus o armă.
Ce crezi, Lance ?
Mi se rupe. Asta cred.
Dacă mai eşti supărat de la Allie, trebuie să treci peste asta,
pentru că avem treabă.
Știi ce ? Du-te dracu', Stewart !
Nu pot să trec peste faptul că am lăsat-o să moară pe trotuar.
Nimeni n-a vrut asta, bine ?
Da, nimeni n-a vrut, dar aţi făcut-o !
Aţi aruncat-o pe stradă !
Pentru că nu voiam să ajung la închisoare !
Nimeni nu vrea asta, idiotule !
Am stat toată noaptea în spital și uite unde sunt.
- Sunt în fața ta ! - Gata !
Dă-te dracu' de aici !
Cretin idiot.
Știi care e cea mai bună parte ?
Care ?
Că nu trebuie să vă mai văd niciodată pe voi, ticăloșilor.
Tu ai spus-o.
Ce ?
Alarma e dezactivată.
Să-l ia dracu' !
Ocupă-te de camere.
- Să-l găsim. - Recepţionat.
Nu mişca.
Nu te mișca !
Ridică-te !
- Mai e cineva în casă ? - Nu, nu, te rog, ia ce vrei.
- Care e codul pentru seif ? - Ce seif ?
Nu te juca cu mine ! Crezi că ţin la viaţa ta ?
9-12-23.
- Ai prins asta, Stewart ? - Am prins-o.
Culcat !
Dă-mi mâinile !
Lasă-mă !
Întoarce-te !
Niciun zgomot.
Haide.
Deschide-te, Sesam !
Mamă-mamă !
Hai, să le umplem.
- Se revarsă peste tot ! - Câți bani !
N-am văzut atâţia bani în viața mea.
Dă-l dracu' pe Ellis. La dracu' cu toţi idioţii.
Suntem bogaţi.
Îmi iau o barcă, o casă...
Ceva frumos mamei mele...
Îl scot pe frate-meu la cină...
Ține-o deschisă.
Ce e ce voi ?
Regula # 9:
Emoțiile sunt mai puternice decât rațiunea.
Deschide ușa, mă !
Ce s-a întâmplat ?
- S-au încuiat. - Ce ?
Trebuie să plecăm, acum !
Dă-i drumul !
Ce dracu' a fost ?
- Ușa s-a închis. - Ușa s-a închis ?
S-a închis singură ?
- Lance, ai închis ușa ? - Poate că am făcut-o.
Faci mişto, Lance ? Acum o să ne toarne.
- O să stăm ascunşi. - Ești furios, de-aia i-ai închis acolo.
Eşti supărat şi pe mine ?
Că şi eu eram în mașină când am aruncat-o afară.
Da, poate că ai avut noroc că nu ai fost și tu în seif.
- Allie, ascultă-mă. - Allie...pe bune ?
Să-nnebunesc !
Nu am timp să-ţi explic, fă-ţi bagajele.
Trebuie să te scot din oraș, Allie !
La naiba, Lance, încetinește.
E o tâmpenie, Lance. Gândește-te puţin...
- Păzeşte duba ! - Să păzesc duba ?
Strici totul pentru ea ?
Nu crezi că o să-i spună lui Ellis ce am făcut ? Ce ai făcut tu ?
Polițiștii sunt pe drum, nu e momentul pentru asta.
Nu mă asculţi, da ?
...pot să te scot.
Nu mă atinge, Jack.
Lance, e jenant.
Ce crezi că se va întâmpla ? Dă-mi cheile.
- Ce dracu', Lance ? - Allie, hai să mergem.
- M-ai rugat să te scot. - Dar cum ?
- Spune-i de ce suntem aici. - Să-mi spună ce ?
Spune-i !
Avem mai mulți bani în dubă decât am face vreodată.
Stewart și Chandler au fost prinși.
- Tu și Ellis veți fi următorii... - Ce ai făcut ?
- Am spart casa Wardlaw. - Ăsta era planul tău ?
Nu era, dar asta s-a întâmplat. Hai să plecăm...
Am auzit bine ?
Vii la mine acasă și scoţi pistolul la mine ?
Știi, sunt două feluri de câini.
Cei care latră întruna...
Și cei care mușcă.
Știu ce fel de câine ești tu.
Lance, hai să plecăm !
Allie !
Vii cu mine sau nu ?
Nu pleacă nicăieri.
Allie, te rog.
La dracu' cu amândoi.
Lance, hai !
Ţi-a ieşit grozav tot, nu ?
Bine, totul a început cu acest tip Mel Donnelly.
E practic șeful nostru.
Primeam adresele de la Mel.
Cred că le lua de la...
un tip din asigurări de la State By State Insurance.
Cred că erau clienții acelui tip.
Odată ce primeam adresele, pândeam casa cam o săptămână...
Știu că Jack era la fel de vinovat ca Stewart și Chandler.
Dar până la urmă, el era tot ce aveam.
Rapoartele indică acum că jaful Wardlaw
a fost doar unul dintre șirurile de jafuri din suburbiile Chicago.
Cel puțin 70 de jafuri din ultimii doi ani
se crede că fac parte din șir.
Patru suspecți au fost reținuți în legătură cu jafurile.
Trei sunt încă în libertate.
Ce cald e aici !
Mă duc să iau niște gheață.
La dracu'.
- Eşti bine ? - Nu, nu sunt bine, Jack.
Nimic nu e bine.
Să ne odihnim. Plecăm de aici mâine.
Nu putem merge nicăieri cu fețele la toate știrile.
Lance, hai. Stai aici.
Promit, mâine, la prima oră, am plecat.
Ne avem unul pe celălalt, şi asta contează,
că nu aș vrea să fiu blocat în rahatul ăsta cu altcineva.
Știu că poate nu simți la fel. Și nu-i nimic.
Ai trecut prin multe azi, ești supărat și înțeleg.
Toți am făcut prostii.
N-aș fi închis ușa dacă erai înăuntru, Jack.
Ştiu.
Poate că o meritam ​​dacă o făceai.
Dar te iert.
La fel cum mă ierți tu, suntem rude, nu ?
Primul lucru dimineaţă...
scăpăm de dubă.
Luăm banii și mergem spre vest.
Primul lucru dimineaţa.
Dar acum, serios, trebuie să dormim puțin.
- Jack, nu pot să dorm. - Ba cred că poți.
Vei adormi de cum pui capul pe pernă, îți promit.
A fost o zi lungă.
Hai !
Respiră adânc.
Și când se liniştesc lucrurile,
vom merge oriunde vrem.
Vom face orice vrem să facem.
Vom fi oricine vrem să fim.
Vom merge oriunde.
Ne pierdem urma....
Lăsăm totul în urmă. Totul o să fie doar o amintire.
Ca un vis din care îți aminteşti doar câteva detalii.
În sfârșit, vom fi liberi...
să trăim viața pe care ne-am dorit-o dintotdeauna.
Nu aveam unde să mă duc.
Fără bani, fără șanse să scap.
M-am gândit că dacă mă predau,
ar fi șanse mai mari să-l prindă pe Jack.
Nu a fost suficient de rapid.
Crezi că ăsta a fost planul lui Jack tot timpul,
să te aducă doar ca să te lase baltă ?
Nu e vorba de artă.
Ai făcut-o deja, măcar ai putea să te bucuri.
Ar trebui să-l iei pe Lance !
Suntem rude, nu ?
Habar n-am.
- Mă bucur că le-am spus totul. - Ţi-au redus pedeapsa ?
Da. Oricum nu ar trebui să fiu aici. Sunt prizonier politic.
Pardon ?
Tot ce am făcut, am făcut în rebeliune împotriva sistemului.
- Eram îngrozit atunci. - Nu vedeam ce se întâmplă în fața mea.
Era vorba de bucuria distrugerii.
- Eram fragil psihic. - M-a folosit.
- Sunt fericit că am fost prinși. - Doamnă, ar trebui să notezi.
- Ar fi cel mai bine. - Spune-mi despre Ellis.
Ai mărturisit că nu știi unde e.
Mai simți nevoia să-l protejezi ?
Doar de mine.
- Ai face-o din nou ? - La dracu', nu !
- Nu. - Nu.
- Care a fost sentința ta ? - 7 ani.
- 13 ani. - 9 ani.
55 de acuzaţii de spargeri.
- 24 de acuzații de spargere... - Acuzație de jaf armat...
- Jaf... - Vandalism.
- Răpire, dar am făcut recurs.
Mi-ai dat doar 9 reguli.
E şi a zecea regulă ?
Da.
A zecea poruncă e că restul regulilor sunt prostii.
Care a fost sentința ta ?
12 ani.
15 acuzaţii de jaf și vandalism.
Cred că voi ieși după 8.
Lance, ai menționat o diferență între generații la început.
Mă simt obligată să spun că înțeleg destul de bine
generaţia ta de vârstă.
Statisticile indică faptul că generația ta, în general,
este mai mult decât un ecou al oricărui lucru.
Infracţiunile celor de vârsta ta a scăzut cu 70%.
Tutun și alcool, mai puţini ca oricând.
Mult mai diverşi, mult mai toleranţi rasial.
O să vă adormiţi cititorii cu cartea dvs.
Bine, Lance.
Am o ultimă întrebare.
Ai face-o din nou ?
Într-o clipă !
Traducere PREL GHENCEA