‫אבא?‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אבא!‬
‫אבא! תפסתי אחד!‬ ‫-אני אעזור לך, בן.‬
‫אלוהים, אבא, אתה עדיין חזק כמו שור.‬
‫אפילו התקף לב לא יכול לעצור אותי.‬
‫הרופאים האלה יכולים לדחוף‬ ‫את קוצב הלב לתחת.‬
‫ככה השתילו לך אותו?‬
‫אני מופתע שלא ביקשת שניים!‬
‫אני כל כך שמח שיש לנו עכשיו זמן‬ ‫ליישר את ההדורים בינינו.‬
‫חששתי שאאבד אותך‬ ‫לפני שתהיה לנו הזדמנות להכיר זה את זה.‬
‫אתה בוכה, פרנסין?‬
‫לא, פשוט…‬ ‫-אני אתן לך סיבה לבכות.‬
‫מה?‬ ‫-אני אמות לך עכשיו.‬
‫לא!‬
‫לכל הרוחות, אנחנו מאבדים אותו.‬
‫קדימה, תעשה משהו!‬ ‫-אני מנסה, מר מרפי.‬
‫זה לא נראה כך! כשקולט לוגר מת,‬
‫דחפו לו לב קוף פועם לגרון, והוא חזר לחיים!‬
‫להתרחק!‬
‫פרנק…‬ ‫-אבא, מה העניין? מה אתה רוצה לומר?‬
‫היי, פרנק. תראה, יצרתי חיים!‬
‫לא עכשיו, ויק. אבא, מה אתה מנסה לומר?‬
‫אני…‬
‫והבחור הקטן הזה כולו ויק, בנאדם.‬
‫הוא יזדקק לחיתולים גדולים במיוחד,‬ ‫אם הבנת למה אני מתכוון.‬
‫אתה תראה אותו בכיכר טיימס, בנאדם.‬
‫התכוונתי שיש לו גדול…‬
‫סתום את הפה!‬
‫פרנק…‬
‫מה העניין, אבא? מה אתה מנסה להגיד לי?‬
‫קופסה 16.‬
‫קופסה 16. מה לעזאזל זה אומר?‬
‫איבדנו אותו.‬
‫לא, אתה לא יכול למות ולהשאיר אותי עם זה!‬
‫קום! קום, בן זונה!‬
‫אבא, לא! תפסיק להרביץ לסבא!‬
‫שתוק!‬
‫אני עוזר לו!‬
‫אלוהים אדירים, אבא בוכה.‬
‫אני לא בוכה, אתה בוכה!‬
‫אבא שלך לא תמיד כזה.‬
‫אני אטיח אותך במחיצה המזוינת הזאת!‬
‫- צו גיוס -‬
‫- מועד התשלום חלף -‬
‫- דבליו־אם מרפי, 1901־1974‬ ‫יזם ריאת הברזל האהוב -‬
‫- הספדים -‬
‫נראה שהיה לו זמן להצטלם ולא רק להרביץ לי.‬
‫פרנק, כדאי שנלך לבית הלוויות.‬
‫הטקס מתחיל בעוד חצי שעה.‬ ‫-נפלא! בואי נעשה את זה!‬
‫פרנק, אתה לא חייב להיות חזק.‬
‫אתה תחווה הרבה רגשות שונים בימים הקרובים.‬
‫תהליך האבל מסובך.‬
‫הקלה היא חלק מהתהליך?‬
‫כי זה מרגיש כאילו סיימתי‬ ‫את דיווחי המס שלי.‬
‫פרנק, אתה בטח מרגיש עצבות כלשהי.‬
‫לא, זה כמו לאכול כריך נקניק‬ ‫בלחם לבן בלי חרדל.‬
‫אני יודע שאני לועס משהו, אבל אין שום טעם.‬
‫והגיהוק שיבוא אחר כך לא יזכיר לי כלום.‬
‫אם אתה אומר.‬
‫אני בהחלט אומר.‬ ‫תושבי הו־וויל בכו שהגרינץ' מת?‬
‫הגרינץ' לא מת.‬
‫כולם אהבו אותו אחרי שהוא פתח את ליבו.‬
‫אני לא זוכר את זה.‬ ‫-כי כיבית את הטלוויזיה באמצע‬
‫ואמרת, "המוצץ זין הירוק הזה‬ ‫מזכיר לי את אבא שלי".‬
‫זה היה בצחוק.‬
‫טוב, בואי נשים את הממזר האומלל הזה באדמה.‬
‫שאלוהים יעזור לעצים‬ ‫סביב חלקת הקבר שלו, סו.‬
‫הם יהיו על ספת פסיכולוג‬ ‫עוד לפני סוף השבוע.‬
‫- עולם הספורט -‬
‫עוד פעלול של באסטר ת'נדר ג'וניור הנועז‬
‫הסתיים באסון.‬
‫אזהרה: ההילוך החוזר הוא גרפי, מטריד,‬
‫והוא הואט לצפייה מיטבית.‬
‫אם יש ילדים קטנים בסביבה, קראו להם לצפות,‬
‫שלא יחמיצו את הצליל הלח‬ ‫של פרצופו כשהוא משתפשף באספלט.‬
‫לעזאזל! אני חושב שראיתי את הביצים שלו‬ ‫עפות משק האשכים!‬
‫שמור על הפה שלך, ביל.‬ ‫אני לא רוצה שאחותך תשמע סגנון דיבור כזה.‬
‫אני רגילה לזה, אבא, אתה…‬
‫אה, התכוונת אליה.‬
‫מותק, את עדיין הנסיכה שלי.‬
‫אבל עכשיו את נסיכה שותפה.‬
‫כמו שלמייק דאגלס יש מנחה שותף.‬
‫זה תפקיד חשוב מאוד.‬
‫את מרטי אלן. לעולם אל תשכחי זאת.‬
‫אנחנו עדיין עורכים את מסיבת יום הולדתי‬ ‫באולם הבאולינג ביום ראשון?‬
‫מה? מתי אמרתי שנעשה את זה?‬
‫ביום שלישי, אחרי שחזרת מהשיחה‬ ‫עם האיש מבית הלוויות.‬
‫אוי, אלוהים, הייתי קצת לא בעניינים.‬
‫היית ממש עצוב ביום שלישי.‬
‫לא הייתי. אלוהים, בן אדם לא יכול‬ ‫סתם לבהות בנעליים שלו?‬
‫כבר מאוחר. היא אמרה שתבוא‬ ‫לשמור על התינוקת.‬
‫אני יושבת פה כבר שעה!‬
‫עשיתי חור בשלוש יריעות פלסטיק!‬
‫אני אטפל היטב‬ ‫בחתיכת הנקניק הקטנה והיפהפייה הזאת!‬
‫עם קצת סיוע מהעוזר הקטן שלי, אנתוני.‬
‫אני רוצה משחק "לייט־ברייט"‬ ‫ובובת באסטר ת'נדר ג'וניור,‬
‫וכוס שווה.‬
‫תודה, סנטי קלאוס.‬
‫ג'רי לואיס מראה לנו את אוסף כלי הנשק שלו,‬
‫הערב, לאחר סרט טלוויזיה חדש‬ ‫של קולט לוגר באורך שעתיים,‬
‫עם הופעות אורח מיוחדות של האל־איי לייקרס‬ ‫והגברת הראשונה לשעבר, פט ניקסון.‬
‫והחלק הגרוע בכל זה הוא שאפספס את קולט.‬
‫טוב, זזים.‬
‫ככל שנקדים להגיע לבית הלוויות,‬ ‫זה ייגמר מהר יותר.‬
‫תעלול או ממתק!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הבית הזה על הפנים!‬ ‫זו השנה השנייה שזה קורה!‬
‫אני לא מאמינה שאני שוב צריכה לפספס‬ ‫את ליל כל הקדושים. זה מסריח.‬
‫כן. הלוואי שאני הייתי זורק ביצים‬ ‫על הבית שלנו.‬
‫- בית הלוויות האחרון לפני הכביש המהיר -‬
‫- לזכרו של ויליאם פ. מרפי‬ ‫19:00־21:00 -‬
‫זה יום עצוב מאוד.‬ ‫-הוא היה אדם כל כך נחמד.‬
‫הוא נראה ממש זקן.‬
‫הוא נראה כמו אבא עם שפתון.‬ ‫-רק שהוא מחייך.‬
‫אולי גם אתה תחייך כשתמות, אבא.‬
‫מאוזן לאוזן, מותק.‬ ‫-אף אחד אחר לא ימות!‬
‫מר מרפי, אביך היה גאה לדעת שבחרת‬
‫ב"מבצר המהגוני אקס־500".‬
‫הארון הכי יציב בשוק.‬
‫ישו בעצמו לא יכול היה לצאת מהחמוד הזה.‬
‫אם הוא היה קבור בו, כולנו היינו יהודים!‬
‫שווה כל אגורה.‬
‫בוכטה שלמה של אגורות.‬
‫כן, ובכן,‬
‫אין זמן מושלם לעשות זאת, אבל,‬
‫הינה החשבונית שלך.‬
‫אלוהים אדירים. כבר עדיף היה‬ ‫לצפות אותו בברונזה.‬
‫זו עדיין אפשרות.‬
‫אימא, איפה סבא ביל עכשיו?‬
‫הוא ממש מולך, אידיוטית.‬
‫אימא, תגידי לה להפסיק!‬
‫תפסיקו, שניכם!‬
‫סבא בגן עדן, מותק.‬
‫למעשה, מכיוון שהוא לא עבר‬ ‫את טקס הווידוי האחרון לפני מותו,‬
‫הנשמה של סבא שלך לכודה בכור המצרף,‬
‫שבו כל שנייה היא כמו מאה שנה בזמן שלנו.‬
‫הוא בכור המצרף? זה נורא!‬
‫כן, אבל הוא יכול לצאת משם עם תפילה.‬
‫זה יותר טוב מהלימבו,‬
‫שבו תינוקות מתים שלא הוטבלו‬ ‫דועכים הרחק מחסדו של האל לנצח נצחים.‬
‫סו, הבחור הזה דופק אותי.‬ ‫-אימא, סבא לכוד לנצח?‬
‫אימא, אפשר להוריד את העניבה?‬ ‫הצוואר שלי נעשה ירוק.‬
‫דמי סילוק? הרי זה כל העניין פה!‬
‫אלוהים, הבריכה העירונית‬ ‫גובה כסף על הירטבות?‬
‫אימא, אפשר לאכול את האוכל,‬ ‫או ששמים אותו בקבר של סבא?‬
‫חבר'ה, בבקשה! אני מנסה להתפלל.‬ ‫אני צריכה רגע שקט.‬
‫אוי, משפחת מרפי? משפחת מרפי העצובים?‬
‫לעזאזל.‬
‫אוי, סו! בואי לזרועותיי!‬
‫ג'ני, אני צריכה לצאת החוצה. יש לי בחילה.‬
‫זה מה שגרג היה אומר כשהייתי יוצאת מהמקלחת.‬
‫היי סו. אני…‬ ‫-ג'נט, תודה רבה שבאת.‬
‫אני יודעת שפרנק יעריך זאת,‬ ‫אבל אני צריכה קצת אוויר. סליחה.‬
‫לעזאזל. הייתי מסדר את העניינים‬ ‫עם מס הכנסה אם היה לי אותה.‬
‫בלי ידיים!‬
‫אנחנו בוועד ביחד.‬
‫ועד עובדות מין?‬
‫כדאי מאוד שלא תחליטו להתאגד!‬
‫דמי חליצה?‬
‫היי, פרנק. אתה חווה קשת מורכבת של רגשות?‬
‫אני בסדר, גום.‬
‫כן, הייתי חצוי כשאיבדתי את אבא שלי.‬
‫הוא התחשמל כשנשען על הגדר החשמלית‬ ‫שהכריח אותי להשתין עליה.‬
‫חמוץ־מתוק. זה היה הריח שלו כשהכול נגמר.‬
‫תניח לי, אני בסדר!‬
‫איש מסכן ועצוב.‬
‫אני סולחת לך על המכנסיים.‬
‫תודה?‬
‫אז אם כומר יערוך‬ ‫טקס וידוי אחרון לפני שמתים,‬
‫זה אומר שאפשר ללכת לגן עדן‬ ‫גם אם עושים כל מיני שטויות.‬
‫הכול נסלח,‬
‫מלבד הטלת ספק בכללי הסליחה.‬
‫בזבזתי 12 שנים בלהיות טוב!‬
‫נחשי מה? זה יום חמישי של האפר.‬
‫הייתה שם סיגריה דלוקה!‬
‫את מתה!‬
‫עדיין מתחרטת שאין לנו ילדים?‬
‫בכל יום ובכל רגע.‬
‫אוולין הזאת, תמיד מתבדחת.‬
‫תינוק!‬
‫אני אהרוג אותך!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה לא מקום לילדה קטנה חיה.‬
‫אני כאן ללוויה של סבא שלי,‬ ‫ואחי הפסיכי רוצה להרביץ לי.‬
‫אפשר להסתתר אצלך עד שהוא ילך?‬
‫טוב, אני עושה פה כמה דברים‬ ‫לא כל כך נעימים.‬
‫אני לא מפחדת. ראיתי גופות בעבר.‬
‫בחור התפוצץ מולי בנמל התעופה פעם.‬
‫כן, הנער ההוא מדנברטון.‬
‫קיבלתי שק גדול של מרק באותו יום.‬
‫עברתי על שני דליים שלמים של קציצות ראש.‬
‫- קציצות ראש -‬
‫מגניב.‬
‫אביך היה אדם נפלא.‬
‫הדבר הראשון שהוא אמר לי היה,‬
‫"אני לא מאמין שיש לכם קרניים‬ ‫מתחת לכובעים הקטנים שלכם."‬
‫כן, הוא היה איש מתוק.‬
‫איש מתוק מחורבן ורקוב שהכה אותי עם קב.‬
‫אל תקשיב לו.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-קווין.‬
‫אתה יודע, חשבתי הרבה מאז שסבא מת,‬
‫ואני תוהה, יש חיבור למגבר בבית הקברות?‬
‫מה?‬ ‫-והאם יש מספיק כסף בתקציב‬
‫כדי לקנות חליפות לשאר חברי הלהקה?‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫על השיר שהטלת עליי לשיר בבית הקברות מחר.‬
‫מתי עשיתי את זה, לעזאזל?‬ ‫-ביום שלישי!‬
‫אוי, יום שלישי המזוין.‬ ‫-אמרת שאתה גאה בי!‬
‫עכשיו אתה סתם ממציא שטויות!‬
‫אפילו למדתי איך לכתוב גשר. טמבל מזדיין.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-לא עשיתי כלום.‬
‫מה קורה?‬ ‫-הבחור שהתחתנת איתו הוא דילדו.‬
‫קווין, אתה יכול…‬
‫את צריכה לחזור לשם ולהזכיר לו‬
‫שהוא ביקש ממני במפורש‬ ‫לכתוב שיר מרומם ומטלטל:‬
‫"סבא שמיים."‬
‫ואני…‬ ‫-קווין! לא!‬
‫אבל, אימא!‬ ‫-תניח לאבא שלך, בסדר?‬
‫הוא עובר הרבה עכשיו.‬
‫הוא בדיוק איבד את אביו.‬
‫כולנו צריכים לשים בצד‬ ‫את הרגשות שלנו ולהיות שם בשבילו.‬
‫אז… תדברי איתו על השיר שלי או מה?‬
‫קווין, תתקרב כדי שאוכל להרביץ לך.‬
‫מורין, יש לי הפתעה לפרצוף שלך!‬
‫אבא, מצאתי חליפה של מתים!‬
‫עסקים מקדימה, שירותים מאחור!‬
‫זה הילד שלי!‬ ‫-היי, ג'ימי. מה אתה עושה?‬
‫קניות מוקדמות לחג המולד.‬
‫רוצה להיכנס ולמצוא נעליים של מתים?‬
‫לא, כדאי שאשמור על הבגדים שלי.‬
‫אבא שלי מחזיר אותם ביום שני לחנות המציאות.‬
‫אבא, מצאתי אחד מהכלבים המתים המזוינים האלה‬
‫שנשים עשירות עונדות על הצוואר.‬
‫היי, ביל.‬ ‫-היי.‬
‫מתי תבין מה איבדת כשוויתרת עליי?‬
‫לא אכפת לי.‬ ‫-היי, אני שווה!‬
‫המידה של אימא שלי הייתה 36 דאבל־די!‬
‫חתיכת חרא ג'ינג'י מזוין!‬
‫הרגע גיליתי שהכנסייה היא תרמית.‬
‫אין צורך לעשות דברים טובים‬ ‫כל עוד עושים לך טקס וידוי לפני המוות.‬
‫כן, אני בונה על זה.‬
‫זה הכול עניין של "המשיחה האחרונה".‬
‫אני אהיה כומר.‬
‫חשבתי שאתה רוצה להיות שוטר.‬ ‫-אני אהיה שוטר וכומר.‬
‫ככה אוכל לעשות כמה חרא שיתחשק לי‬ ‫ואז אסלח לעצמי.‬
‫יקראו לי "שוטר כומר בן זונה"!‬
‫היי, אבא, מצאתי יין משמש!‬
‫כל מה שיגרום לך לשכוח, בן.‬
‫אבא שלך היה אדם נהדר. קדוש.‬
‫כן, תודה. תודה.‬
‫הרבה משתמשים בביטוי "כמו־ישו" כיום,‬
‫אבל ביל מרפי הגדול היה…‬
‫עכשיו רק 20:10.‬
‫עוד כמה זמן אצטרך לחייך‬ ‫ולסבול את החרא הזה?‬
‫ביג ביל הבטיח שאקבל את הרגל שלו כשימות.‬
‫היא בגודל לא מתאים,‬ ‫אבל המחווה חשובה לי יותר.‬
‫הוא היה אבא עבורי יותר מאשר אבא שלי.‬
‫הוא מימן את כרטיס האוטובוס‬ ‫של הבן שלי לטירונות שלו.‬
‫ואת הארון שלו כשחזר הביתה.‬
‫הוא הצחיק את כולנו במועדון.‬
‫תמיד שר את הזמריר של הבירה ההיא.‬
‫הוא היה מאהב לא אנוכי.‬
‫הוא חרבן פעם באקווריום‬ ‫ואמר, "תראו, ימת אירי!"‬
‫"קח בירה, שתה בירה, רוצה בירה?‬ ‫בירת הבית הלבן"‬
‫הבחנתי שהוא היה יכול להיות מאהב לא אנוכי.‬
‫הוא עשה לי מחיר מצוין על הדבר המדהים הזה.‬
‫שבע דקות? לעזאזל!‬
‫אני מצטערת שצעקתי עליך.‬
‫פשוט הייתי נסערת מאוד שם בפנים.‬
‫ראיתי את סבא שלך בארון,‬
‫והוא נראה כמו אבא שלך, ו…‬
‫פשוט לא יכולתי לדמיין את החיים בלעדיו.‬
‫לא ידעתי שאת אוהבת את אבא.‬
‫אלוהים, קווין!‬
‫למה לדעתך התחתנתי איתו?‬ ‫-לא יודע, כדי שיפסיק לצעוק?‬
‫אנחנו אוהבים זה את זה מאוד,‬
‫וזה ממש מצער אותי שאתה לא מסתדר איתו.‬
‫בגלל זה את מעשנת?‬ ‫-אני לא מעשנת.‬
‫בחייך, אימא. כולנו יודעים.‬
‫בסדר. אני מחביאה חבילה בקערת הכבד במקרר.‬
‫ובמכל האסלה, מאחורי השעון,‬ ‫בקופסת הטמפונים שלך…‬
‫למה חיטטת בקופסת הטמפונים שלי?‬ ‫-חיפשתי סיגריות.‬
‫אחד מכם הוא מרגל רוסי.‬
‫ואו, אני ממש בהלם. אני ארביץ לו!‬
‫- קולט 1 ברה"מ 0 -‬
‫- טמפונים -‬
‫מקלות סרטן!‬
‫או קולט, זהו סוף הסיוט הלאומי המתמשך שלי.‬
‫נראה אותך חונן את זה, ג'רלד פורד.‬
‫תודה על הטונה, אני מתה מרעב.‬
‫ויש כמה משקאות ממותגים במקרר.‬
‫כל הטירונים נופלים בפח הזה.‬
‫זה לא נחמד במיוחד כלפי האיש הזה.‬
‫הוא לא יודע מה אני עושה. הוא לא באמת כאן.‬
‫אז איפה הוא? ואיפה סבא שלי?‬
‫זו שאלה שפילוסופים מתקשים לענות עליה‬ ‫כבר מאות שנים.‬
‫חלק מאמינים בגן עדן.‬
‫יש הסבורים שהנשמה מועברת למשהו חי אחר.‬
‫אני יודע שברגע שהאדון הזה מת,‬ ‫הוא כבר לא היה בגוף הזה.‬
‫כי אם הוא היה, מה שאני עושה לו‬
‫היה הופך אותי‬ ‫לאחת המפלצות הגדולות בהיסטוריה.‬
‫תודה. אני יכול להישאר קצת‬ ‫ולראות מה אתה עושה?‬
‫ובכן, אני לא רואה בעיה בכך.‬
‫"הינה בא הגז הנקרוטי"‬
‫אימא, את חייבת להפסיק לעשן!‬
‫אם תמותי, את יודעת מה זה אומר?‬
‫נהיה תקועים עם אבא. אנחנו נהיה אבודים.‬
‫אני מעשנת כשאני מודאגת,‬ ‫והמשפחה הזו הופכת אותי לפקעת עצבים.‬
‫הוויכוחים החוזרים שלך עם אבא‬ ‫הם בראש הרשימה.‬
‫אני אגיד לך מה.‬ ‫אפסיק לעשן אם תנסה להסתדר עם אבא שלך.‬
‫טוב, בסדר. אני לא אקרא לו "דילדו",‬ ‫גם כשתהיה לו התנהגות של דילדו.‬
‫תודה.‬ ‫-זה יהיה קשה, אבל אעשה זאת.‬
‫את מסתדרת נהדר עם אבא שלך,‬ ‫שבטח יהיה לך קל כשהוא ימות.‬
‫יש לך סיגריה?‬ ‫-בטח. יש חבילה בכיס החולצה שלי.‬
‫היי, פרנק.‬
‫כמה אני שמח לראות אתכם.‬
‫אני לא יכול לסבול עוד אנשים‬ ‫שמנשקים את התחת המת של אבא שלי.‬
‫ואני לא זקוק להזדהות מזוינת בצער מאף אחד.‬
‫פרנק, תן לי לעטוף אותך‬ ‫בקפלים הרופפים של הבחירות הרעות שלי.‬
‫החיים יקרים כל כך.‬
‫צריך לחיות כל יום‬
‫כאילו זו הקריאה האחרונה‬ ‫במזנון של צ'יינטאון.‬
‫הם יגידו שנגמר להם הוון־טון סרטנים,‬
‫אבל זה לא נכון!‬
‫יש להם עוד במקפיא,‬
‫הם פשוט מתעצלים להפשיר אותם!‬
‫בסדר, בוב.‬ ‫-כן.‬
‫בוב צודק. אנחנו חייבים לחיות את היום.‬
‫כן, זין על מחר!‬
‫זה כל מה שיש לנו!‬
‫בגלל זה החלטתי שאחיה את החלום שלי‬
‫ואפתח מסעדה שמוכרת רק עורות עוף.‬
‫"סקיניז"!‬
‫מאיפה יהיה לך כסף לזה?‬ ‫-זה פשוט. בשיטות בוגדניות.‬
‫שכנעתי את גברת דנברטון‬ ‫למכור את מוהיקן לאלקוויפה.‬
‫מה עשית?‬
‫העסקה נסגרה אתמול.‬
‫אמרת לה למכור אותה?‬
‫בוב, לאחר שכמעט מתנו במטוס,‬ ‫אמרת שתעצור את העסקה.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל שיניתי את דעתי שוב‬ ‫אחרי שאבא שלך מת פתאום.‬
‫אבא שלי?‬ ‫-דפקת אותנו, בן זונה!‬
‫תירגעו. תנו לי לסיים.‬
‫אתם תחזיקו באותה משרה, תעבדו יותר שעות,‬ ‫בשכר נמוך יותר וללא הטבות.‬
‫אני אחנוק אותך עם הצוואר שלך,‬
‫שקנאי בן זונה שכמוך!‬
‫חשבתי שתגיבו באופן בוגר יותר!‬
‫לך תזדיין!‬ ‫-מכרת את כולנו, בוגד!‬
‫למה אתם לא יכולים להיות שמחים בשבילי?‬
‫טוב, אבא. עשרים שנה מחיי הלכו לעזאזל,‬
‫והכול בגלל שהחלטת למות.‬
‫אז מה, עכשיו תמשיך לדפוק אותי מהעולם הבא?‬
‫פרנק, הגיע הזמן.‬
‫תודה לאל ובנו, אני יכול ללכת הביתה עכשיו.‬
‫לא, הגיע הזמן שתישא את ההספד לאבא שלך.‬
‫המה שלי?‬ ‫-דיברנו על זה בטלפון…‬
‫יום שלישי המזוין!‬
‫מר מרפי, אתה לא יכול להיכנס לשם.‬ ‫-אני יכול ועוד איך.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫הפגינו קצת כבוד למלאכית המזוהמת שאיבדנו!‬
‫סליחה.‬
‫חתיכת ממזר מזדיין. בן זונה מזדיין.‬
‫אוי, מותק. אי אפשר לבלוע את כל הכעס הזה.‬
‫צריך לפתוח את דלת המכונית‬ ‫ולירוק אותו החוצה.‬
‫תתעסקי בעניינים המזוינים שלך, טוב?‬
‫את לא יודעת מה עובר עליי.‬ ‫-גם אני הייתי במקום הזה.‬
‫אבא שלי מת לפני 20 שנה,‬ ‫ורק עכשיו אני מתחילה להתאושש.‬
‫איך התמודדת עם הכעס שלך כלפיו?‬
‫אה, נכון. הזנות.‬
‫תעלול או ממתק!‬
‫תראו את הרכרוכים האלה.‬ ‫-כן.‬
‫זין על החרא התינוקי הזה.‬
‫אתה לא אמור לחזור לשם‬ ‫ולחלוק כבוד לאבא של אבא שלך?‬
‫אני מניח שכן. אבל הוא היה שמוק.‬
‫אז מה? אימא שלי הייתה דפוקה,‬ ‫אבל היא עדיין הכינה לי כריכים טעימים.‬
‫משפחה זה כל מה שיש לך בעולם הזה.‬
‫אל תשכח את זה, או שאכסח לך את הצורה!‬
‫כולנו אמרנו שיש לה גזרה נצחית,‬
‫אבל הודות לאוטובוס העירוני, גם זה נגמר.‬
‫והוא אמר, "קופסה 16". מה זה אומר?‬
‫ברגעים האחרונים שלו על הארץ‬ ‫הוא הופך אותי לבלש בנצ'ק.‬
‫חכמולוג בצווארון גולף.‬
‫הזעם שאתה חש הוא חלק מהתהליך הטבעי.‬
‫מצאתי ספר מתחת לאסלה בבית המעצר המחוזי‬
‫שמדבר על חמשת שלבי האבל.‬
‫כרגע אתה בשלב השני. זה כעס.‬
‫גברת, נולדתי בשלב השני.‬
‫ועכשיו, אנחנו שולחים אותו לדרכו‬
‫עם נשיקה.‬ ‫-תודה, בובי. אני כבר לא מפחדת.‬
‫אני שמחה שזכיתי לבלות‬ ‫את ליל כל הקדושים איתך.‬
‫בשבילי, כל לילה הוא ליל כל הקדושים.‬
‫- אבידות ומציאות -‬
‫תעלול או ממתק.‬
‫הדברים האלה מתפוצצים כמו נפצים במשרפה.‬
‫כואב להתאבל,‬
‫אבל צריך לעבור את זה כדי להגיע לצד השני.‬
‫זה אומר שצריך לשחרר את הכעס הזה.‬
‫אין בושה בלהיות אנושי.‬
‫תודה.‬
‫צריך ממחטה?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫חוץ מזה, אני לא יודע איפה זה היה.‬ ‫-אתה כן יודע.‬
‫אבא, ממזר אנוכי שכמוך.‬
‫אתה הורס לי את החיים ואז אתה מת לי?‬
‫לעזאזל איתך! לך תזדיין!‬
‫- שמפיין צ'ריוט‬ ‫מכונות מכירה -‬
‫לך תזדיין, אני יכול להיות בשכונה הזאת!‬ ‫זו לא עיר רק ללבנים,‬
‫חתיכת חסר השכלה מזדיין!‬
‫היי, פרנק מרפי. משתתף בצערך.‬
‫- אפטר האוורס -‬
‫פרנק, אתה…‬ ‫-אני הרבה יותר בסדר עכשיו, סו.‬
‫פרוצה חכמה אמרה לי‬ ‫שזה בסדר להביע את רגשותיי.‬
‫לפעמים אני תוהה למה אני בכלל מנסה.‬
‫התבקשתי לומר כמה מילים על אבא שלי.‬
‫הינה זה בא.‬
‫"ויליאם פרנסיס מרפי נולד ב־14 במרץ 1901,‬
‫בצ'יינמן פרי."‬
‫"חגיגה של חיים‬
‫של אדם שהיה בעיקר טוב‬
‫הוא למעלה בגן עדן עכשיו‬
‫מוכר פטישים ועץ לאלוהים‬
‫להתראות, סבא שמיים"‬
‫תודה! הייתם קהל עצוב מאוד היום.‬
‫אתה בסדר?‬
‫חוץ מזה שנאלצתי לשמוע‬ ‫שיר באורך 20 דקות, אני בסדר.‬
‫מורין, מסיבת הבאולינג שלך שוב בתוקף.‬ ‫-מתי ויתרנו עליה?‬
‫- יום הולדת שמח! -‬
‫- ספריי נעליים -‬
‫אחד בשבילך, ואחד בשבילי.‬
‫אני מוכן לשחק בנתיב 14. מרפי.‬
‫בטח.‬
‫יהיה תשלום נוסף של 20 דולר‬ ‫על הנזק שילד החיתול עשה.‬
‫האבטיח הזה התקלקל!‬
‫אין בעיה. אני במצב רוח טוב.‬
‫אה, כן. הכדורים שלך הגיעו.‬ ‫-אילו כדורים?‬
‫כדורי הבאולינג שהזמנת ב־23.‬ ‫כן, הם בדיוק הגיעו.‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫- פרנק, ביג ביל -‬
‫אולי מר מרפי אחר הזמין אותם.‬
‫אני לא בטוח מי זה היה.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫אני בהחלט לא מכיר את מי שקנה אותם.‬
‫הם מהממים.‬
‫אני מניח שאיזה בר מזל ואבא שלו‬ ‫יאהבו אותם מאוד.‬
‫אתה יודע, יש לנו‬ ‫ליגת אב ובן בימי חמישי, אז…‬
‫למה היית צריך למות?‬
‫פספסנו כל כך הרבה!‬
‫בדיוק עמדנו לתקן את זה!‬
‫לא!‬
‫- מטבעות רבע דולר בלבד -‬
‫אבא!‬
‫חתיכת בן זונה מזוין!‬
‫- 4 ב־50 סנט -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬