- הסיפורים והדמויות המתוארים כאן הם בהשראת ההיסטוריה שלנו -
- אף בעל חיים לא נפגע במהלך הצילומים של הפקה זו -
המושל בסיליוס.
למה אתה שותק?
מה?
אתה כבר מרים ידיים?
היא בגדה בי.
היא מעלה באמוני.
היא ברחה לה עם הטורקים.
היא ברחה עם האויב...
עם הרמאים הבוגדניים...
בסיליוס, תירגע.
אתה מתעלם ממשהו.
מהיחידה שאמורה להגיע מניקאה.
הלנה בוודאי סיפרה לארטואורול שהחיילים נמצאים בדרכם הנה.
אולי עדיף שהיא ברחה.
לא סיפרתי להלנה על היחידה שאמורה להגיע.
אז בדיוק כמו שיש פה מרגלים,
בטח גם יש מרגלים בטירת הקיסר שלך בניקאה.
אני יודע, אורל.
הם בכל מקום!
לכל הרוחות!
אני רוצה לבתר את כל המורדים לשניים!
אני רוצה את דמם.
אני רוצה לפשוט את עורם בעודם בחיים.
הם בוודאי פעלו נגדך
בתקווה שתשיב מלחמה.
אתה לא תצא להילחם בהם.
כעת זה זמן התהילה שלי.
תשוקתך לדם תבוא לידי סיפוק.
הכול מוכן.
ארגנתי את יתר ביי השבטים.
הם ידאגו שארטואורול ועליאר יישארו בפונדק
בשביל איזושהי פגישה.
ואני אלך להחזיר לי את שבטי.
ואחר כך... -ומה אחר כך?
ואז אטפל בארטואורול ובעליאר.
וכמובן, גם בהלנה.
כאשר אחזור לשבטי,
קודם כל אהרוג את עליאר ואת ארטואורול,
ואחר כך אטפל בהלנה.
אז עשה מה שאתה רוצה.
תביא לי את הלנה.
הכול מתוכנן, אבל...
אבל מה?
מה העניין, אורל?
אם אתקל בהתנגדות בלתי צפויה מצד השבט,
אזדקק לתמיכת אנשיך.
אני בוטח בביי שלי ובחייליי.
אבל הייתי רוצה לוודא...
שהכול ילך חלק.
אני רק רוצה לדעת שתמיכתך נתונה לי.
לך ודרוש את שבטך מחדש.
תמיכתי המלאה נתונה לך.
לך.
שמעתי שגוניילי חאתון הלשינה.
אם אג'ר ביי גם ידבר,
עליאר ביי יהרוג את כולנו.
זה לא יכול להימשך כך.
בטחנו באורל ביי.
אנחנו ממתינים בפחד כבר זמן רב.
עוד כמה זמן זה יימשך?
למה שלא נשים לזה קץ כבר?
האם אנחנו מחכים שארטואורול יוציא את כולנו להורג?
אפשר להיכנס? -היכנס.
הבאתי מכתב מאורל ביי.
מה כתוב בו?
"אני יודע שחיכיתם לזה הרבה זמן,
אבל זהו זמן הטבח.
עם עלות החמה נרחץ בדמם של אלה שהעזו
להכתים את כבוד שבטי".
טבח?
אנחנו הולכים למרוד?
הוא רוצה שניפגש עם הביי הטורקמניים האחרים
ושנטבח בכולם
ברגע שבו הוא ימשוך
את ארטואורול ביי ועליאר ביי לבזאר חאנלי.
הוא אומר שנתקוף אותם במפתיע כאשר לא יהיו להם מנהיגים.
מה אם ניכשל?
מה אם אג'ר ביי ילשין עלינו?
אז לא נצטרך לחכות עד הזריחה
ונילחם עד נשימתנו האחרונה.
אג'ר ביי הוא אדם מכובד.
הוא לא יבזה את מותו בכך שילשין עלינו.
לכו והשחיזו את חרבותיכם
במקום להתבכיין כמו כלבים.
שכחתם לאיזו מטרה אנו מקדישים את חיינו?
אורל ביי צודק.
עלינו להתאחד עכשיו
ולקחת את מה ששייך לנו בצדק.
אנחנו ניקח את ששייך לנו.
לא משנה מה אורל ביי כתב במכתבו,
אנחנו נפעל לפיו הוראותיו.
אחיך בטח בך עם חייו, ואתה אכזבת אותו, דונדאר.
נתת לדויאן למות
בגלל הפנטזיות שלך על האישה ההיא.
דויאן, שתמיד היה אדם כה אמיץ...
אח גדול.
כל דבריך
אמת הם.
הלוואי שהיית משאיר אותי במצודה
כדי שאמצא את מותי שם. -לא!
אל תאמר זאת.
למען השם.
אתה אחי, דונדאר.
איך יכולתי לתת להם להרוג אותך?
אי אפשר לתקן עוול בעוול.
המצפון שלך ישפוט אותך.
עדיין לא הבנת את חשיבות המאבק שלנו.
אתה לא מבין את האחריות שלך בתור ביי.
הפגנת חולשה וגרמת לנו צרות נוראיות יותר מאשר אויבינו.
די, בני.
אל תאמר עוד.
איני יכולה לסבול לראותכם כך.
הכאב הזה הרס את כולנו.
הספיק לי.
אבל הוא צודק, אימא.
איני ראוי להיות ביי של שבטי.
גרמתי ליותר נזק מאשר תועלת.
אין לי תירוצים.
בעתיד... -אין לך עתיד כאן, דונדאר.
איננו יכולים להפגין חולשה במאבקנו. אנחנו צריכים גברים אמיתיים.
אתה תמשיך להיות אחי...
אבל מעתה ואילך...
אתה כבר לא ביי או לוחם אלפס
בשבט שלנו.
הנה, שבי.
אלי!
אל תבחן אותי עם ילדיי.
עזור לי, אלוהים.
עזור לי לשאת בכאב הזה.
אנא ממך.
אימא, תהיי סבלנית.
בבקשה.
טורגוט.
אחי.
אני רואה את דויאן
כשאני מתבונן באוכל.
אתה מתכוון לבשר המטוגן?
כמובן, למה לא?
בבשר המטוגן.
כשאני מסתכל בו,
אני נזכר בפעמים שסחבנו כבשים ביחד.
ניצחתי!
לא, אני ניצחתי!
אני הגעתי ראשון. -לא, אני הגעתי ראשון.
אני חציתי את הקו ראשון!
הניצחון שלי!
ניצחתי!
הוא לא הפסיק להתרברב.
אפילו הכבשים היו מנצחות אותו אם היה יורד מהעניין.
אבל הוא עמד על שלו.
הוא תמיד התווכח איתנו.
אבל...
כשהוא הכריז על אהבתו לבאנו צ'יצ'ק...
באותו הלילה הוא ישב ליד המדורה
ושקע בהרהורים עמוקים.
הלכתי אליו ושאלתי אותו על מה הוא חושב.
אני מתכוון להציע נישואים לבאנו צ'יצ'ק.
אבל אני לא ממש בטוח איך.
תציע ככה, אחי.
מיוסר מאהבתך,
כמיהתי אלייך תכלה אותי כליל.
לא רע.
מיוסר מאהבתך,
כמיהתי אלייך תכלה אותי כליל.
מה עוד עליי לומר?
עליך להמשיך ככה.
ככה...
מבטך ניקב את לבי כמו חץ.
אל באר יופייך
נפלתי כמו יוסף הנביא.
אני מרגיש כמו עלה יבש שמרחף על פני המדבר.
מאיפה המילים האלה שלך?
הן לא ממש ממני, אלא מהאישה שגורמת לי לומר דברים כאלה.
מיוסר מאהבתך...
כמיהתי אלייך...
בסופו של דבר הוא הלך ואמר זאת לבאנו צ'יצ'ק.
צ'יצ'ק חאתון.
אהבתך מייסרת אותי.
מבטך איכשהו
ניקב את לבי.
את באר עמוקה, ואני נפלתי לתוכך.
את כמו המדבר, ואני הלכתי לאיבוד בתוכך.
מה כל הקשקושים האלה, דויאן אלפ?
אני בעצמי לא בטוח.
תקולל, במסי!
שיהיה!
הנה זה בא!
איני טוב באמירת מילים יפות, צ'יצ'ק חאתון.
באנו צ'יצ'ק.
תהיי אשתי.
אנא קחי אותי כבעלך.
אם זה מה שאתה רוצה...
אז הרשה לי
להעניק לך את חיי
ולהפיח שלווה בלבך.
אהפוך את אוהלך לביתי,
ואותך לחוף מבטחיי.
צרותיך יהיו מזוני, אושרך יהיה שמשי.
וחיי הם חייך.
דויאן אלפ?
וכשהיא הסכימה,
היית צריך לראות אותו.
הוא קפא כמו צבי למול צייד.
הוא התעשת על עצמו רק לאחר שקיבל סטירה על הלחי.
תודה לאל.
האם בדיוק...
רגע, לא הבנתי.
אמרת "כן" להצעת הנישואים שלי, נכון?
בהחלט.
אז ביקשתי את ידך, ואת הסכמת, נכון?
אמרת "כן", אז תהיי אשתי.
נכון, דויאן אלפ.
אז הרשי ללכת לספר על כך לארטואורול ביי,
כדי שאוכל ללכת לטוגטקין ביי ולבקש ממנו את ידך.
כמובן.
אלוהים!
דויאן המסכן.
אחי.
מעתה והלאה,
אנו יכולים לחשוב על דויאן
כדגלנו ולתת לו להמשיך להתנוסס.
מחובתנו לחדור את שריונם
של הכופרים עם הדגל הזה, אחי,
לנקב את לבם.
הלנה חאתון.
אפשר להיכנס?
היכנס, במסי.
בשם האל.
שלום.
הל...
הלנה חאתון, אני...
באתי לשאול אם את זקוקה למשהו.
תודה, במסי.
מטפלים בי היטב.
כמובן, אין ספק בכך.
עכשיו את אחת מאיתנו.
אחת מהנשים שלנו.
הלנה חאתון...
אני צריך לומר לך משהו.
כן, במסי?
הלנה חאתון...
את מכירה אותי.
הם קוראים לי דוב ההרים.
אבל...
אפילו לדוב ההרים הזה שמולך יש לב.
והוא ממשיך לפעום
ולפעום ולפעום.
והוא ממשיך לפעום.
אל תצחקי, הלנה חאתון.
גם ככה קשה לי לבטא את רגשותיי.
מצטערת, במסי.
אני כל כך נרגשת שאיני יודעת מה לעשות עם עצמי.
בסדר. תני לי להמשיך.
הלנה חאתון, מה שאני מנסה לומר הוא...
שהלב הענק הזה
של האדם הענק הזה
מוקיר אותך יותר מכל.
ואהבתך...
היא האהבה שמשאירה אותי בחיים, הלנה.
מה שאני מתכוון לומר...
בואי לדוב ההרים הזה,
ואם זה גם רצונך,
הינשאי לי.
אני...
אני רוצה
שלעולם לא תפסיק לצחוק, במסי.
אני רוצה שנצחק ביחד.
איני יכולה לחיות בלעדיך.
אני...
אני רוצה להיות אשתך.
אני רוצה להיות לצדך במשך כל חיי.
אז תהיי לצדי!
גם אני אהיה לצדך.
כמובן, למה לא? ברור שנהיה זה לצד זה.
תהיי לצדי במשך כל חייך...
בואי נחיה זה לצד זה.
עמדי לצדי.
הלנה...
לעולם לא אתן לך לעזוב אותי.
לעולם לא אעזוב אותך, הלנה.
כלומר, אצטרך לעזוב כשיש מלחמה.
אני אלחם, ואת תארגי שטיחים כאן.
אבל את תמיד תהיי לצדי.
לעולם לא אעזוב אותך.
למה הם מתופפים בתופים? האם הם גילו על נישואינו?
במסי!
זה משהו אחר.
משהו אחר. מה זה יכול להיות?
אלך לבדוק מה העניין.
לעולם לא אעזוב אותך.
התופים עוד נשמעים.
בוגדים!
הרגו את הבוגדים!
הרגו אותם!
בוגדים! בוגדים!
הבאתי אותם, אדוני.
תודה, עליאר ביי.
תמותי, חלאה שכמותך!
באנו צ'יצ'ק!
תירגעי.
את רוצה ללכת מפה?
אני רוצה לראות זאת, חלימה חאתון. עזבי אותי. אני רק אתבונן.
אני רוצה לחזות במותה.
אני לא בוגד.
אינך יכול לעשות לי את זה.
יש לנו נהלים.
יש חוקים. תשחרר אותנו.
אבא, אתה חייב לעשות משהו.
ממזר!
ממזר שכמוך!
אדוני! -אדוני!
אם נפגין רחמים כלפי הבוגדים,
אנו נבגוד במי שנפגע מידם.
תישרף בגיהינום, עליאר.
בגדת באביך.
בגדת באחיך.
בגדת במסורות שלנו.
תישרף בגיהינום!
אנחנו בעיצומה של מלחמה עם הכופרים.
יש לנו אויבים שמעזים
להכפיש את כבודנו,
את אמונתנו
ואת מסורותינו.
איננו יכולים להעלים עין
מהבוגדים שבקרבנו.
כעת...
יש לעשות צדק ולחסל את הפושעים.
אבא!
סלח לי, אדוני!
אבי שיטה בי.
אני מתחננת בפניך.
את רמסת את כבודי.
אם אסלח לך כעת,
זה יהיה לא אנושי.
הם קיבלו את שמגיע להם.
שישרפו בגיהינום.
יש להביא לדין את כל הרשעים.
אמרתי שאודיע לך בכל פעם שאהרוג את אנשייך.
היחידה שעושה את דרכה מניקאה...
איננה עוד.
החיילים במצודה שלך...
אינם עוד.
ערמתי את כולם בערמה אחת, תאו.
וכעת...
הגיע הזמן להניף את דגלינו.
הרגנו אלף ואיבדנו אדם אחד.
כעת הניצחון שלנו,
והבוגדים הובסו.
יחי ארטואורול ביי!
יחי ארטואורול ביי! יחי עליאר ביי!
שלחו מכתב לארטואורול ועליאר.
אמרו להם
שאורל ביי
מנסה לתמרן אתכם לתמוך בו.
אמרו להם שהגיע הזמן להתאחד ולנקוט בפעולה.
ארטואורול ביי ועליאר ביי חושדים שנפגשנו בסתר.
מה אם הם לא יאמינו למכתב?
אז,
אמרו להם שאורל מאיים
לתקוף את השבטים שלכם בעזרת בסיליוס וחייליו.
האביב הגיע.
אמרו להם שאתם תאלצו
לעזוב את הארץ המקוללת הזו עם שבטיכם.
הם לא יוכלו להרשות לעצמם ששלושה שבטים יינטשו אותם.
ומה אחר כך?
אחר כך, כשתדאגו לשמור עליהם בפונדק,
אני אחזיר לעצמי את שבטי.
מכיוון שלא יהיה אף אחד שיתנגד,
אנחנו ניישב את העניין ללא שפיכות דמים.
מה לגבי בסיליוס?
האם תמשיך לשתף פעולה עם הכופר הזה לאחר שתיקח את השליטה על שבטך?
האם שהייתי במצודתו של הכופר הזה
מהווה בגידה בשבטי או במסורותיי?
זה מה שהתכוונת לומר?
בסיליוס כבר נלכד במלכודת שטמנתי לו.
הוא חושב
שאני אקח אתכם איתי ואעזוב את הארצות האלה.
אני לעולם לא אוותר על בזאר חאנלי
או על עושרה של מצודת קראצ'ייסאר.
כולכם צריכים לדעת זאת.
כיבוש מצודת קראצ'ייסאר אינו משימה קלה, מה?
כבר כבשתי את המצודה שלו.
שערי המצודה פתוחים לרווחה.
ולגבי בסיליוס,
ארטואורול טיפל בתגבורת ששלח הקיסר.
בסיליוס לכוד במצודתו.
אין לו עוד כוח להילחם ולהגן על מצודתו.
ברגע שנכבוש את המצודה, הסולטאן יכיר בנו.
אנחנו נחזיק בכל העושר ובכל נתיבי הסחר.
הקרב האמיתי מתחיל עכשיו, עליאר ביי.
כולם יחשפו את פניהם האמיתיות.
כל מנהיגי השבטים שמצדדים באורל רועדים מפחד.
הראינו להם מה יהיה סופם.
אבל אתה צודק, הם יתחילו להתפרע כעת.
הם יזממו הפיכה.
הם יתקפו מתוך ייאוש.
אורל אפילו יצרף לכוחותיו את תמיכתו של בסיליוס.
קושרי הקשר אינם רק בקרבנו, עליאר ביי.
אנשיי עומדים על המשמר יומם ולילה, אדוני.
קוטלוצ'ה. -כן, אדוני.
הדק את האבטחה.
הודע לאנשינו.
כל דבר עלול לקרות עתה.
הם חייבים להיות ערניים.
אם מישהו יראה או ישמע משהו,
עליהם להודיע לך תיכף ומיד.
כן, אדוני.
שמור על עצמך, אדוני.
גם אתה, עליאר ביי.
דרך צלחה.
נותרה לנו משימה אחת.
בואו נזוז.
קיבלת את המכתב שלי?
כן, אדוני.
כל ראשי השבטים והלוחמים מוכנים למות למענך.
הוכחתם שאתם ביי הראויים לאבי, קאנדר ביי.
אבל...
אג'ר ביי...
מה איתו?
קיבלנו חדשות מלוחמים נאמנים.
הוציאו אותו ואת בתו להורג.
הם גם הרגו את תאו.
אג'ר ביי מת בכבוד בלי להלשין על אף אחד מאיתנו.
כל עוד יעמדו לצדי אנשי כבוד כמו אג'ר ביי,
לא ארטואורול,
ואף לא מצודת קראצ'ייסאר, יוכלו להתנגד לי.
דיכוי השבט שלי בידו ובידי אחי
יגיע לקצו.
הגיע הזמן שניקח לעצמנו
את כל העושר.
לאחר שנכבוש את מצודת קראצ'ייסאר,
נפשוט על כל הכפרים,
כל אחד גדול יותר מקודמו, עד שנגיע לניקאה.
אנחנו נזכה בכל העושר,
וגם נזכה לטעום את דמם.
נקמנו את מותך, דויאן.
שנשמתך תמצא שלווה.
תנוח על משכבך.
אנחנו נגן
על זכרך, על אשתך...
ועל ילדך, אחי.
זו האמת, אחי. אל תדאג בקשר לכך.
דוב ההרים הזה ידאג לילדך.
אני אגדל אותו להיות אדם הגון.
אני אלמד אותו להשתמש בשתי חרבות.
אל תדאג.
תרגום כתוביות: אבירם משעלי