Nu. A devenit limpede acum...
că nu se poate trăi în pace cu ticălosul ăla de Vasilius.
Războiul e acum inevitabil.
Ai cucerit bazarul public.
Ce s-ar întâmpla dacă i-aș da-o lui pe mână,
deși tu meriți asta?
Ar pretinde mai mult.
Dacă îi dau un deget, o să-mi vrea palma, apoi capul!
Nu permit ca marii selgiuci să fie tratați necuviincios în prezența mea.
Înălțimea Ta, ar trebui să accepți oferta lui Vasilius.
Ce înseamnă asta?
Am spus că nu-i voi face pe plac.
Mi-aș da viața pentru Aslıhan.
Dar n-aș ceda nicio palmă din pământurile selgiucilor.
Batuhan, unul din muntenii lui Ural,
s-a văzut cu Vasilius ieri, înainte să moară.
Țelul lui final nu e să pună mâna pe bazarul public,
ci să înece acest tărâm în sângele nostru.
Nu suportă să vadă nici măcar un cort turkmen, darămite un întreg trib.
El nu poate începe războiul, pentru că se teme de împărat.
Deci ne provoacă.
Așteaptă să începem noi războiul.
Știu toate astea.
Totuși, trebuie să te prefaci că-i îndeplinești dorința
pentru a o salva pe Aslıhan.
Ce pui la cale, Ertuğrul?
Dacă e cineva care știe unde se află Aslıhan,
acela e Vasilius.
Oamenii mei sunt pe urmele ei.
Cred că știu unde se află.
Dacă accepți oferta lui Vasilius,
el își va trimite soldații să o aducă pe Aslıhan.
Soldații ne vor duce direct la ea.
Ertuğrul Bei.
Dacă nu o găsim?
Dacă Batuhan nu i-a spus lui Vasilius unde e Aslıhan?
Vasilius e un om prudent, Înălțimea Ta.
Fii sigur de asta!
Voi pleca înainte să se crape de ziuă.
Așteaptă veștile mele bune la bazarul public.
Așa voi face, Ertuğrul.
După ce se termină asta,
îi voi spune sultanului că trebuie să cucerim Karacahisar.
Îi voi spune că pacea nu mai e cu putință.
Îi voi spune...
că nu putem face asta decât dacă Aliyar și Ertuğrul
își unesc forțele.
Pot să intru, domnule?
Poftește!
Ce s-a întâmplat în cort?
Nu am intrat. Dar întâlnirea a luat sfârșit.
Numai că...
Vorbește!
Muntenii beiului Acar au scos ceva din cort pe furiș.
N-am văzut ce anume,
dar era imens.
Sigur pun iarăși ceva la cale.
Va trebui să afli ce au scos.
Urmărește-i!
Nu lăsa nicio piatră neîntoarsă!
Bărbați! La arme! Începe războiul!
Ce mai așteptați? Haideți!
Așa a ținut-o toată ziua.
Își instruiește oamenii, cum ar veni.
- Tată! - Băiete!
Acum ești comandant?
Nu, tată, sunt bei.
Și ce făceai?
Îmi instruiam oamenii, tată.
Și-a muștruluit oamenii toată ziua.
Așa ceva nu s-a mai pomenit.
Dar o meritau.
Vrei să te învăț cum își instruiește oamenii un bei adevărat?
Mai întâi, trebuie să îi încurajezi.
Cum, tată?
Vino aici!
Hopa sus! În numele lui Allah!
Așa.
Acum ridică-ți sabia!
Oșteni!
Bravii mei oșteni!
Am mărșăluit împreună,
am vânat inamicii și ne-am câștigat renumele
călcând pe mormane de oțel încins.
Iar când numele ne-au fost săpate-n piatră
și ne-am lăsat purtați de credință,
ne-am ridicat ca unul
și omenirea s-a cutremurat.
Soarele ne-a fost suliță, iar văzduhul, cort.
Atunci astfel am grăit:
dreptate până la capăt!
Libertate până la capăt!
Cine suntem noi?
Martiri gata să murim pentru cauză.
Viteji care vor să facă ordine în lume!
Suntem turci și credem cu tărie în Islam.
Suntem turci!
Hai jos!
Uite-așa îți încurajezi ostașii!
Trebuie să le spui pentru ce luptă,
de unde au venit
și încotro se duc.
Ai înțeles?
Instruiește-i mai departe!
Bravii mei turci!
Bea asta, beiule!
Mulțumesc.
Pace ție!
Și ție.
Suntem pe cale să o găsim pe Aslıhan.
Știm cam unde se află.
Să sperăm că o vom găsi teafără.
Să sperăm.
Bravo!
Încearcă să prinzi putere curând, Aliyar!
Oamenii noștri sunt însetați de cuceriri.
De-aș putea să mă ridic și să-mi iau sabia,
căci ne-așteaptă multe izbânzi.
Nimeni altcineva cu o rană ca asta
nu s-ar putea însănătoși, Aliyar.
Dar tu ești un bărbat zdravăn.
Te vei însănătoși curând.
Așa să fie!
M-am tot rugat...
ca Allah să nu-mi ia viața
înainte să mă considere vrednic de împărăția Lui.
Vedem noi când vom părăsi lumea Lui.
Ibn Arabi spunea că soarta protejează oamenii de moarte.
Beiule!
Ai un musafir.
Pace ție!
- Și ție! - Și ție!
Ne întâlnim în sfârșit.
Primești acest biet om drept musafir?
E o onoare.
Pe aici!
E greu să mergi pe jos.
E și mai greu să urmezi calea cea dreaptă.
Drumețul are nevoie de tovarăși.
Ce noroc aveți, că ați găsit astfel de camarazi!
Allah spune astfel în Surah Al Imran:
„Voi, cei care credeți,
fiți răbdători
și îndemnați la răbdare,
luptați statornic
și fiți cu frică de Allah
pentru ca să aveți parte
de izbândă.”
Suntem binecuvântați să auzim cuvântul divin al lui Allah.
Allah ne-a trimis Coranul ca să ne vorbească.
Dar musulmanii nu reușesc să înțeleagă Coranul.
Dar Allah spune astfel în cartea Lui sfântă:
„În crearea cerurilor și a pământului
și în schimbarea nopții și a zilei
sunt semne
pentru cei dăruiți
cu minte.”
Cu voia lui Allah, intrăm și noi în rândul lor!
Așa să fie.
Preasfântul grăit-a astfel în cartea Lui sfântă:
„Allah lor le-a răspuns:
eu nu las să se piardă nicio faptă plinită
de vreunul dintre voi, bărbat sau muiere,
deopotrivă unul cu altul.
Iar pe cei care au pribegit,
care au fost alungați din căminele lor,
care au fost prigoniți pe Calea Mea,
care au luptat și au fost omorâți
voi să ispășesc de faptele lor rele și să-i fac să intre în Grădini
pe sub care curg pâraie,
drept răsplată din partea lui Allah. La Allah se află buna răsplată.”
Cu siguranță, buna răsplată este cea dată în prezența lui Allah.
Ce vă spun eu, măreți războinici,
e că suferințele pe care le îndurați nu-s zadarnice.
Și când va veni timpul, vă veți primi răsplata.
Așa cum sămânța numără zilele până să încolțească,
tot așa și voi veți număra zilele până la reînviere.
Într-o zi,
sămânța va încolți și se va preface într-un arbore imens.
Va fi atât de mare
încât întreaga lume va odihni la umbra lui.
Când dușmanii și tiranii ne împresoară, cum putem crește, domnule?
Sfinția Sa grăit-a astfel în Surah Al Imran:
„Să nu te înșele peregrinatul
prin țări ale celor care nu sunt credincioși.
Puțină plăcere, iar apoi refugiul lor este Gheena!
Și ce pat rău este acesta!”
Gheena e un loc înfricoșător.
Soarta le surâde celor plini de râvnă.
Râvnă cu vorba, cu inima...
cu săbiile și în cuget.
Plini de râvnă precum Ertuğrul, beiul beilor.
Deschide poarta!
Am spus să o deschizi!
Vreau să vorbesc cu Bamsi.
Helena!
Domniță, nu ne pune în încurcătură!
Helena!
Bamsi!
Voi vorbi cu guvernatorul Vasilius!
Te voi scoate de acolo!
Așteaptă-mă!
Așa voi face, Helena.
Helena!
Bamsi, deci?
Ia ascultă-mă, turcule!
Femeile fac ce fac și smintesc și cei mai bravi oșteni.
Ticălosule! Ce știi tu ce-i iubirea?
Am mulți frați.
Nu, am un frate.
Îl cheamă Doğan.
Odată mi-a spus că iubirea nu slăbește un bărbat.
Ci îl protejează.
Înțelept bărbat!
Nu...
Nu-i prea înțelept.
De fapt, e cam molâu.
Și cam prostovan, ca mine.
Dar noi nu-l vedem pe necuratul în femeie, așa ca voi,
nici eu, nici frații mei.
Femeile sunt iubitele noastre.
Ele sunt iubirea noastră.
Sunt mamele care cresc bărbați neînfricați.
Iar Raiul se află la picioarele mamelor.
Ce rost am avea noi fără ele?
O să mă înțelegi cândva.
Dar va fi prea târziu.
În visurile tale!
Cine știe ce bădărănie ai făcut de te-a trădat.
Și încă mai suferi din cauza asta.
Vai, nu!
Nu!
Ce ne facem?
Fă ceva!
Ce mai aștepți? Spune-i lui Ertuğrul!
Zi-i că l-au întemnițat pe Bamsi! Trebuie să vină!
Liniștește-te!
Și dacă-l execută pe Bamsi?
Nu mai cobi!
N-a făcut nimic să justifice execuția.
Mă duc să vorbesc cu soldații.
Să vedem unde se află și cât va sta acolo.
Ce să-i spun lui Ertuğrul? Stai să aflu adevărul!
Așteaptă!
Lasă-mă pe mine! Știu cum să-i trag de limbă.
Ascultă!
Sunetul galbenilor e cel mai minunat.
Niciun soldat nu-i poate rezista.
Bine ai venit, Helena!
Am venit să vorbim despre Bamsi, aflat în temniță.
Deci...
ești aici pentru Bamsi.
Aș vrea să poți vedea și tu, Helena, cât de periculoși sunt turcii.
Bamsi...
nu e o amenințare.
El mi-a salvat viața.
Iar tu l-ai zvârlit în temniță doar pentru că mi-a vorbit.
Eu răsplăteam un om căruia îi eram datoare, atâta tot.
Așa deci.
Prea îți dădea târcoale.
Iar asta m-a scos din sărite.
În plus...
în cetatea mea nimeni nu-ndrăznește
să facă tărăboi și să-mi rănească oamenii.
Nu obținea nimic dându-mi târcoale.
Îl suport doar pentru că mi-a salvat viața.
În plus...
eu...
Tu, ce?
M-am gândit la propunerea ta, Vasilius.
Și ce ai decis?
Te voi lua de bărbat.
Ei bine, asta mă înveselește peste poate.
M-ai îmbătat de fericire, Helena.
Dar te rog să faci ceva.
Dă-i drumul lui Bamsi! Iar dacă mai calcă pe aici,
îl poți pedepsi după voia inimii.
Dacă inima ta curată își găsește astfel liniștea,
atunci îi voi da drumul acelui păstor.
Am vorbit cu un soldat.
Temnița e mult sub pământ.
Există o singură intrare.
E imposibil de pătruns acolo.
Nu mai putem aștepta.
Trebuie să-l anunțăm pe Ertuğrul.
Soldatul a spus că, dacă a fost întemnițat acolo, nu mai iese. Ce facem?
În cazul ăsta,
Ertuğrul îl va scoate prin forță.
Bun venit înapoi!
Mulțumesc, Günküt.
- Unde ai văzut calul lui Aslıhan? - La capătul văii, domnule.
Ținem sub observație drumurile și potecile
care trec prin vale dacă ocupăm aceste două piscuri.
Oamenii lui Vasilius o vor apuca probabil
pe una dintre aceste poteci până la Aslıhan.
Samsa!
Günküt!
Voi doi stați de veghe pe dealul de colo.
Eu și Turgut vom sta pe dealul acesta.
Da, beiule.
Cum poruncești.
Helena!
Am știut eu că vei veni.
Nu-l băga în seamă!
E un smintit, un descreierat. Vorbește-mi!
Am discutat cu guvernatorul Vasilius.
S-a învoit să îți dea drumul.
Te poți întoarce.
Domnul să te binecuvânteze!
Am știut că nu mă vei lăsa în gaura asta de șobolan.
Mai trebuie să îți spun ceva.
Păi, spune!
Nu te vei mai întoarce în cetatea aceasta.
Poftim?
Nu te mai poți întoarce aici ca să mă vezi.
Mă voi mărita cu guvernatorul Vasilius.
Ceremonia va avea loc în curând.
Spune-i lui Ertuğrul
că sunt recunoscătoare pentru strădaniile lui, pentru mine și tatăl meu.
Tu însoară-te cu o femeie din tribul tău.
Găsește-ți fericirea.
Domnul să te aibă în pază, Bamsi!
Helena!
Mai bine mă lăsai să putrezesc aici.
Moartea ar fi dulce ca mierea pentru mine.
Acum că ai spus asta,
tu ai devenit temnița mea.
Bamsi...
Dă-mi drumul!
Străjeri, deschideți poarta!
Ce e, turcule?
Femeia pentru care ai făcut totul te-a abandonat?
Ți-am spus că femeile sunt dracu' împielițat.
Uită-te la tine, robul diavolului.
Nici flăcările Gheenei nu te pot salva de acel diavol.
Până și mie mi-e milă de tine.
Tacă-ți gura!
Gura!
Altfel, nu-s răspunzător pentru ce se întâmplă.
Taci din gură!
Răspunsul lor, domnule.
„Vino pe înserat să primești bazarul public.”
„Discutăm pe îndelete despre pace
și ne ospătăm.”
Acum chiar că te am în hățuri, emir Sadettin.
Te am în hățuri și te voi face să te târăști în genunchi.
Te voi pune să-mi lingi cizmele murdare de sângele turcilor.
Bazarul public va fi pieirea
tuturor turcilor, precum și a lui Ertuğrul.
Scoateți-o pe Aslıhan din gaura aia și aduceți-o la han!
Prea bine, domnule.
Doamne!
Slavă Domnului, e teafăr.
Cum e cu putință?
De ce l-au arestat?
Și de ce i-au dat drumul?
Pesemne că au făcut o greșeală.
Când și-au dat seama, l-au pus în libertate.
Ceva nu miroase a bine.
Pleacă!
Dacă te mai văd pe-aici, ești mort.
Să ducem lăzile înăuntru!
Acum...
dați-mi săbiile înapoi!
Nici pomeneală!
Dacă nu vrei să sfârșești înapoi în temniță, pleacă!
Îmi voi lua săbiile înapoi.
Să fii sigur de asta!
Ziua bună!
Ziua bună, bătrâne!
Îmi dai și mie o ulcică cu apă?
Apă? Desigur!
Apă! Polin, adu-i niște apă! Șezi aici!
Șaptezeci și doi de soldați.
Patruzeci de sulițe.
Sânge curgând valuri.
Doamne, mai dă-mi să sufăr!
Ațâță flăcările răzbunării cu durerea mea!
Șaptezeci și doi de soldați.
Patruzeci de sulițe.
Sânge curgând valuri...
Doamne, mai dă-mi să sufăr!
Ațâță flăcările răzbunării cu durerea mea!
Șaptezeci și doi de soldați...
Frații noștri cad unul câte unul, Teo.
Turcii sunt tot mai puternici pe zi ce trece.
Iar tu?
Tu suferi.
Nu e de ajuns?
Este!
Ai suferit destul.
Nu mai plânge pentru oamenii tăi!
Ridică-te și răzbună-i!
Cel vrednic pe care l-ai lăsat în urmă e așteptat de războinici nemiloși.
Ei ard de nerăbdare să se răzbune.
Tânjesc să lupte cot la cot cu tine.
Sunt însetați de sânge.
Ai suferit destul.
A venit timpul.
Știi de ce l-am pus pe turcul care a plecat adineaori
în celulă cu tine?
Ca să vezi cât de trufași au devenit!
Știi câți oameni mi-a omorât turcul acela?
E timpul pentru răzbunare, Teo.
Ai suferit destul.
Aici e, comandante.
Konur Bei...
Odihnească-se în pace!
Acum ce facem, domnule?
Nu ne clintim până nu primim poruncă de la Aliyar.
Îngropați trupul în taină!
Haideți!
Sabia ta...
Am păstrat-o cu grijă.
Și totuși...
dacă nu se hrănește cu sânge, la ce-i bună? Va fi mâncată de rugină.
Imperiul nostru are nevoie de tine, Teo.
Eu am nevoie de tine.
Ridică-te și luptă alături de mine!
Teo, ridică-te!
Ridică-te și luptă alături de mine!
Păstrează-mi sabia!
N-o voi atinge decât când o merit iarăși.
Marele comandant Teo...
se întoarce să se răzbune.
Mâinile astea sunt armele cele mai sfinte.
Vrei să afli prima ta misiune?
Prinde-l pe turcul acela!
O să am nevoie de el.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu