Jag har hittat honom. Mannen som orsakade olyckan.
DETTA HAR HÄNT...
Vad gör du och jag här?
Jag väntar på dig därinne.
Hur svårt kan det vara att hitta en zigenare som heter Sabin?
Jag behöver hjälp.
-Jag kommer. -Det var Toma.
Herregud!
Har du inte packat upp än?
-Stanna. -Det här är som i USA.
Så där.
Finns det nåt att dricka?
Jag kan hjälpa dig att packa upp.
Nej, nån kommer hit senare.
Vår städerska.
Jag kan komma förbi efter jobbet.
-Jag trodde att ni hade packat upp. -Nej, det har vi inte.
Du kanske inte har märkt det, men jag har varit upptagen.
Använd ett glas, var inte en snorunge.
Hallå, lantis!
Vad? Det är så man dricker.
Släpp det, jag köper en ny.
Vi har glas för att de ska användas.
Ska jag laga nåt åt dig?
Borde du verkligen röka efter...?
Sa inte läkaren att jag skulle njuta av livet?
Jag njuter av det här.
-Ge mig skjuts med din taxi. -Nej.
-Varför inte? -Du får ta tunnelbanan.
Då kommer jag för sent.
Inte om du pratar mindre och slutar släpa fötterna efter dig.
Jag förstår inte. Du låter Magda följa med i din taxi.
-Vad har hon som inte jag har? -En rullstol.
Jag har inte råd att betala för taxi om vi kan gå. Förstår du?
-Svara! -Ja, jag förstår.
Hej.
Men han är inte världens sämsta.
Typiskt män, de behöver sina grabbkvällar.
-Och därför vill de inte flytta ihop. -Lägg av.
Till exempel i går kväll...
Snygg blus. Var har du köpt den?
Lägg av, de där finns ju överallt. I varenda galleria.
Förstår du? Han gör det för att jag ska fatta att han bestämmer.
Att jag bara är nån brud som hänger där och dricker hans vatten.
-Hej, flickor. Smaklig måltid. -Tack.
Jag är i minoritet. Jag ska bara hämta kaffe, sen går jag.
-Nej, vi ska precis gå. -Drick ert kaffe i lugn och ro.
Vad är det för fel på den här? Har jag haft sönder den?
Jag fixar det. Det är ju mitt jobb.
-Då vill jag ha... -En extra stark espresso.
Du gjorde en perfekt espresso.
-Maskinen gjorde den. -Var inte så blygsam.
Jag ville säga... Jag hoppas att du inte tar det här på fel sätt.
-Du kom sent i dag. -Det kommer inte att upprepas.
Lugn, det handlar inte om det. Det gör inget.
Men efter att jag körde hem dig i går började jag fundera.
Och jag insåg att du bor väldigt långt bort.
Hur lång tid tar det att pendla hit?
-Det måste ta minst en timme. -Ja, men jag läser på tunnelbanan.
Vi har... Eller jag har...
Jag har en lägenhet ett stenkast härifrån.
Huset är nytt och lägenheten är fullt utrustad.
Jag sover där ibland när jag jobbar sent.
Du kan flytta in om du vill. Du och din son förstås.
-Nej, tack. -Du skulle spara så mycket tid.
Du kan umgås mer med din son. Det blir bra för honom med.
Ursäkta, men det är ett säkrare område.
-Tack, men det går inte. -Varför inte?
Vad skulle folk säga?
Varför har de med det att göra? Jag kan hålla tyst om det.
Låt mig åtminstone visa den för dig. Det gör inget om du inte gillar den.
Hur hög är hyran?
Med dina espressokunskaper blir inte hyran nåt problem.
Nu ska du få äta i fred. Fundera på saken, så pratar vi om det senare.
Hallå?
-Vad händer? Kan du prata? -Ja, visst.
Hur mår du? Hur mår du?
Magda?
-Magda? -Jag vet inte hur jag mår.
De skrev ut mig i morse. Mamma skjutsade hem mig.
-Bor du hos oss igen? -Vilka oss?
Jag är i vår lägenhet i Herastrau. Jag menar, i Teddys lägenhet.
Och Teddy är inte hemma. Jag vet inte var han är.
Tala högre, jag hör dig inte.
-Förlåt. -Hurså?
Du tvingar väl honom inte att hålla sig borta?
Nej, men jag borde ha hämtat dig.
-Hur mår du? -Det har du redan frågat.
Minns du när jag kom hem sent och du frågade var jag hade varit?
Jag hade varit med Teddy och du slog mig riktigt hårt.
-Jag har bett om ursäkt för... -Glöm det.
Tror du att jag hade fel?
-Om vad? -Om allt.
Om Teddy. Om allt.
-Hallå? Är du kvar? -Ja, visst.
Nej, jag tror inte att det var hans fel.
-Det var inte Teddys fel. -Nej, jag menar ju det.
Jag undrar om det var mitt fel.
Nej, det var inte ditt fel.
Eller hans.
-Ibland händer det bara... -Herregud, jag förhör dig inte.
Vänta lite, Magda. Magda!
Relu...
Släpp mig, Relu.
Förlåt mig.
Låt mig dö hemma.
Drick lite vatten. Ta det lugnt.
Små klunkar.
Förlåt mig! Förlåt mig.
-Det ska jag hälsa honom. -Förlåt mig, min pojke!
Förlåt mig.
Jag tog med dina tabletter.
Förlåt mig, min pojke!
Lugna ner dig, jag berättar för Relu.
-Förlåt mig. -Lugna ner dig.
Teddy! Förlåt mig, min pojke.
-Ska jag förlåta dig? -Tjugo år...med din pappa.
Och nu slänger han bort mig som ett ruttet äpple.
Jag gjorde bara...det jag måste göra.
Det var inte meningen att...
Vad gjorde du?
Förlåt mig, min pojke.
Och hälsa din flicka att jag är så ledsen.
Låt mig dö hemma.
Du?
Var det du?
Så du vill alltså dö?
Du dör när jag säger att du får det.
Jag har din hjärtmedicin.
Kom och ta den.
Ha lite medlidande.
Det har jag.
Du får en bättre chans än min son fick.
Magda?
Sover du, Magda?
HEJ.
VILL DU TRÄFFAS?
Pizza?
Jag letar efter mr Emilian.
-Är du pizzabudet? -Nej, jag är Anghel.
Från gränspatrullen i Constanta. Jag är chef där.
God dag.
Jag heter Emilian. Je suis Emilian.
Ni är besviken. Jag är van vid att kvinnor känner så efteråt.
-Men vi har ju precis träffats. -Jag trodde bara att ni var äldre.
Jag är ett underbarn som lärde mig läsa tidigt.
-Vill ni ha kaffe? -Jag har kört från Constanta.
Det finns en maskin därute. Har ni några mynt?
Glöm det.
Jag är lite nyfiken på en sak.
Mellan två statligt anställda... Var är vi egentligen?
-På ett kontor. -Men på vilken institution?
Jag fick ett samtal från ministerns kontor i går.
De sa åt mig att åka till Bukarest och fråga efter mr Emilian.
Bingo! Ni har hittat mig.
Men jag har inte sett en enda skylt eller namnskylt.
Jag vet inte ens var ni jobbar. Justitiedepartementet, skatteverket?
-CIA, FBI, KGB, LOL, OMG... -Precis, så jag blev nyfiken.
Vi måste hålla ihop, herr...
-Anghel. -Herr Anghel.
Jag besparar er själviakttagelser och frågor om hur universum funkar.
På den evolutionära skalan, från apor till homo erectus-
-är ni en mask som krälar nere i leran.
Ni är, som de säger, slöseri med utrymme.
Om jag knäpper med fingrarna åker ni ut.
Det här är ingen gränskontroll där nån kan smuggla in cigaretter-
-och lägga några hundra euro i passet för att ni ska se åt andra hållet.
Ni fick ett samtal från nån som talade med nån som talade med mig.
Och jag sa att jag ville ha er här vid lunchtid i dag.
Det är lunchtid, och ni är på mitt kontor.
Det kan även vara så att ni aldrig kom hit.
Väljer ni alternativ A eller B?
A: Ni dyker upp. B: Ni dyker inte upp.
A, jag dyker upp.
Vem är snubben?
Lägg av.
Vem är snubben?
Herr Toma.
Och vad gör han?
Förutom att ta hand om sin prostata, vilket är normalt i hans ålder.
Import och export.
Import och export... Lägg av, Anghel! Försök inte lura mig!
Jag vet att det är import och export, det var därför jag bad er komma hit.
Men försök inte tuta i mig att det bara handlar om det här.
Vete, säd, linfrö.
Jag vill veta mer om det som inte står i dokumenten.
Ryktena, avtalen, intrigerna.
Vill ni få besök av en åklagare som utreder organiserad brottslighet?
Varför det?
Så vad importerar och exporterar den här snubben?
Folk...
Folk säger allt.
Definiera "allt".
Substanser.
Vaniljextrakt?
Kanel?
Droger. Klass A-droger.
Så ska det låta!
Men vi har aldrig hittat nåt.
Ni vet vad de säger. Man kan om man vill.
Jag tvivlar på att det gäller er.
Ta inte illa upp.
Nu kommer pizzan.
Ja? Vem är det? -Relu från Bukarest.
Jag vill prata med Toma.
De har sprängt en bomb till.
Två av dem tog död på sig själva med en sån där väst.
Och de dödade 30 oskyldiga människor.
Framför allt kvinnor och barn. Och varför?
För att de ska få sina 77 oskulder i himlen.
Det är vad de blir lovade.
77 oskulder.
Jag skulle byta 77 oskulder mot en syndare.
Syndaren vet hur man gör det som behöver göras.
Därför blev hon utsparkad ur himlen.
De behåller bara dem som inte vet ett skvatt.
Men vad ska man ha dem till om de inte kan nåt?
77 eller 7 000 spelar ingen roll.
Det är som att lägga till noll till noll.
Varför dödade de 30 oskyldiga människor?
För ingenting.
Precis som pojken i min dotters mage.
Min dotters son, vad var han skyldig till?
Han var oskyldig.
Kanske det.
Han kanske var oskyldig.
Eller kanske inte.
Du förstår...
De säger...
...att tyskarna känner skuld för det de gjorde i andra världskriget.
Även de som föds idag.
När de blir vuxna känner de skuld.
Du förstår...
Synder förs vidare.
De stannar kvar.
Som vår ögonfärg.
Det säger experterna.
Jag vill ha en uppgörelse.
Relu...
Du och jag hade en uppgörelse.
Sen bröt du ditt löfte.
Det var en annan situation.
Så du tror att du kan ändra ditt löfte baserat på situationen?
Men det är ju själva grejen.
Ett löfte är detsamma oavsett situationen. Annars...
...blir det som vilket löfte som helst, som ändras med situationen.
Så på grund av ett löfte hämnas ni på...
Nej.
Ingen har hämnats här.
Vet du vad som händer när man bor i ett sånt här land?
Där man har fler kyrkor än sjukhus.
Där galna gamla kärringar dödar folk med sin kristna barmhärtighet-
-för att få kyssa några heliga reliker.
Folk tror att livet är delat i två delar.
Mellan fel och bestraffning.
Även jag tror att livet är delat på mitten.
Mellan orsak och verkan.
Relu.
Du vet mycket väl varför det där hände.
Varför förvånar effekterna dig?
Det är allt det är.
Orsak och verkan.
Så vad händer nu?
Frågar du mig det?
Jag är bara en kugge i maskineriet som du har satt igång.
Vad händer nu?
Relu.
I min ålder blir man snabbt trött.
Och mitt magsår bråkar, så...
Vad händer nu, herr Toma?
Orsak och verkan alltså?
Okej, Nico. Och vad ska jag göra? Söka igenom hela parken?
De har inte chip i arslet så att jag kan använda GPS.
Okej, visst.
Visst, jag fattar. Jag fattar!
Sug min kuk, din djävla hora! Chefskärringen!
Din förbannade, djävla fitta! Hallå, jag är...
God kväll, kompis. Stör jag?
Det skulle inte vara kul att ge dig ett kejsarsnitt på en offentlig toa.
Du kanske skulle få några baciller.
Puiu...
Vi känner alltså varandra.
Jag trodde väl det.
Men varifrån?
Från backgammonborden?
-Vill du svara? -Nej.
Du skakar som en soprans dubbelhaka.
Vad är det med dig?
-Sluta retas med mig! -Det gör jag inte.
Så berätta, hur känner vi varandra?
Ut med språket.
-Hur känner vi varandra? -Du irriterar mig.
Hur...känner...vi...varandra?
Puiu, jag är Tanase.
Kaptenen fick mig...
Jag dödade dig.
Jaså?
Så underligt! Jag känner mig inte död.
Magda?
Kom igen, hoppa in.
Men vill ni höra nåt riktigt kul? Vi gav oss på dem på dagarna.
De tunga brottslingarna sket i om de fick några år extra.
Så då och då tände de på nåt-
-eller skar en vakt med nån hemmagjort kniv.
Maffiagängen är värst. När de blir rastlösa får man akta sig.
De ger sig på varandra. Tio mot tio, tjugo mot tjugo. Härliga tider.
Vi kom på dagen, i full utrustning, för att klå upp dem.
Vad betyder "full utrustning"? Tårgas och linjaler?
Det här är "full utrustning".
Det betyder AK-47:or, gevärsstockar-
-gevär, krigsammunition...
Det var inte som i Afghanistan, men det var häftigt.
Vänta lite. Vad använde de i Afghanistan?
På teve sa de att vi bara skickade kontorsnissar och skrävlare.
Ser han ut som en kontorsnisse?
Jag är ingen match för dig, chefen. Men jag kan faktiskt använda...
...det där Excel.
-Fortsätt nu! -Det som verkligen golvar mig...
Förutom din syster när hon är överst...
Vi slog alltså till på dagen. Vi slog ned och sparkade dem.
Vi kunde måla om väggarna med den blodiga massan.
Men när vi kom ut ringde många mig och ville ta en öl.
Precis som talibanerna!
-Varför ville de ta en öl med dig? -Bara så där.
Förlåt. Bara så där, chefen.
Chefen!
Varför hysa agg, grabben?
Du har ditt jobb och vi har vårt. Vi gör våra jobb.
Men när vi är lediga kan vi grilla några biffar och festa.
Vänta lite. Så du gick dit?
Inte bara då. Jag går fortfarande.
Om du köper är jag öppen för allt.
Maffia, bögar, dvärgar!
Till och med påven!
Jag drar. Jag ska bli avsugen.
Hej då, grabben! Vi ses.
Glöm inte det där jag frågade om.
Vad är planen? Ska vi bli packade igen?
Vad fan håller du på med? Du borde se dig för när du går.
Svara då!
Herregud!
Åk tillbaka till dårhuset!
Vad fan? Förstår du inte ett skämt?
Text: Pernilla Hallgren www.sdimedia.com