Tyttö saattaa toipua.
Emme voineet auttaa sikiötä.
Tapahtunut aiemmin:
Etsi hänet, Relu.
Tuo hänet minulle.
Romuttamo on Geamanu-papan omaisuutta.
Herra Toma, voimmeko jutella? Löytää keinon sovitella?
Puiu-pappa?
En ole kuullut hänestä mitään uutta.
Painu helvettiin!
En voi puhua poliisille.
Mitä sanoisin?
Että olit metsällä ja...
-En voi sanoa niin. -Mikset?
Ei ole metsästyskausi.
Eikä minulla ole lupia.
Miksei sinulla ole lupia?
Koska jäin kiinni metsästämisestä kauden ulkopuolella.
Syystä viis, en huoli kuollutta miestä kotiini.
Hän ei ole kuollut. Hän on elossa.
Ei ole, kun hän kuolee.
Hän ei kuole, jos parsit hänet.
Mitä tarkoitat, että parsin?
Kuin parsisit sukkia.
Soita poliisille!
En voi.
Ei ole metsästyskausi, kuten sanoin,
Älä puhu pehmeitä, ukko.
Ensin puhuit yöstä, nyt päivästä.
Sanoinko niin?
Ei! Sanoin, että oli pimeää kuin yöllä, en että oli yö.
Puhuit kahdesta metsästäjästä.
Heitä oli aluksi kaksi.
Toinen lähti. Jäljelle jää...?
Yksi.
-Niin. -Nait sitä muijaa.
Metsästäjän eukkoa? Naitte niin, että sänky katkesi.
Hitto!
Iskin raivolla, kuin hakkaisin vihollisen porteilla!
Oikeasti?
-Benone tietää. -Niin.
Hän sai maistaa viime yönä.
-Kippis, pojat. -Kippis.
Hän sanoi, etteivät he tiedä varmaksi vielä.
On liian varhaista.
Vaikka he tietäisivät sataprosenttisesti-
-hän sanoo, että pitäisi odottaa vähän aikaa.
Vuosi tai kauemminkin.
Nauttikaa elämästänne nyt.
Magda?
Miten tätä valmistetaan? Tämä on hyvää. Voitko tehdä tätä?
Herneitäkö?
Haluan syödä terveellisesti. En haluan muuttua naiseksi-
-joka muuttuu virtahevoksi synnytyksen jälkeen.
-Magda. -No?
Etkö kuullut, mitä äitisi sanoi?
Lääkäri sanoi, että minulla on ruhjeita-
-ja en saa tulla raskaaksi ainakaan vuoteen-
-ja meidän pitää nauttia elämästä.
Voin palata välivuodelta ja päättää lukion kuten muutkin.
En siis ole normaali, kun en valmistunut lukiosta?
En sanonut niin ja tämä koskee nyt minua, kerrankin.
Kerrankin.
Sinulla on varaa olla olematta normaali.
Isäni takia.
Olen koko ikäni kuullut hänen sanovan, etten ole normaali.
Erikoista, että sinä sanot nyt samaa.
Sinä, jota luulin erilaiseksi kuin hän.
Ei hän tarkoita sitä.
Ja mitä normaalius edes tarkoittaa?
Elämä kuluu, kun kuuntelee muita-
-ja toteuttaa toiveita.
Jos muut ovat tyhmiä ja sinä olet fiksu, mitä me teemme täällä?
Mitä kuka tekee...?
Missä?
Mitä sinä ja minä teemme täällä?
Täällä? Sairaalassako?
Onko tämä nyt minun syyni?
En tiedä. Sinun pitäisi tietää. Sinulla on aivot.
Te kaksi olette kyllä ihan sekaisin.
Mitä tarkoitat, Magda?
-Jos me vain... -Mitä tarkoitat, Magda?
Minua väsyttää. Sain unilääkkeitä.
Jopa jotakin!
Hän piti sanansa ja tuli.
Jopa jotakin! Pidin sanani ja tulin.
Kuka olisi osannut odottaa tätä?
Pikkuneiti lutkalta, niinkö?
Tiedät, mitä sanotaan.
Ensin nimitellään ja sitten ollaan puoli vuotta vankilassa.
Pahuus tasoittuu, mutta ilman sitä on pahempaa.
-Hän soitti. Me tapasimme. -No?
Hän haluaa, mutta häntä pelottaa.
Ne jaamme sen viiteen osaan.
-Mitä sanoit? -Että häntä pelottaa.
Hän epäröi, joten ehdotin päävartijaa-
-ja henkilökuntapäällikköä.
Silloin kukaan ei kantele.
Olin siis puoli vuotta vankilassa tyhjän takia?
Jos tämä olisi epäonnistunut, näin on ollut.
Ei epäonnistunut.
Osuutesi vain pieneni.
Älä viitsi. Tarpeita on vaikka kuinka.
Saat piehtaroida rahoissa.
Kuule...
Tarpeista puheen ollen...
Mene taksilla, minulla on kiire.
Ota.
Puhutaan myöhemmin. Minulla on töitä.
Kerran hutsu, aina hutsu.
Milloin miehet sanoivat tulevansa?
Pian he saavat nuolla kylmää, kuollutta persettäni.
Älä minua katso. En nuole persettäsi elävänä tai kuolleena.
Soitan kapteenille tai Paganelille.
-Kysyn, kauanko tässä menee. -Täällä ei ole kenttää.
Sinun täytyy mennä tielle.
Kuinka kaukana se on?
Kaksi ja puoli kilometriä.
Juoksin sen 2,5 minuutissa 16-vuotiaana, mutta nyt...
Juoksen 200 metriä ja tuuperrun asvaltille.
Siihen aikaan harrastin painia. En juonut enkä polttanut.
Olin aika hyvä. Voitin hopeaa valtakunnallisissa.
Ei hassumpaa.
Sitten ajauduin muihin asioihin.
Pää meni sekaisin väärässä porukassa.
Miksi tirskut? Etkö usko, että voitin hopeaa?
Uskon sen. Se muu osuus alkoi naurattaa.
Huonosta porukasta.
Se on totuus!
Aina syytetään muita.
Ei koskaan itseämme.
Olin 15-vuotias, koulun pihalla.
Olin lainannut rumpusetin koululta. Olin bändissä.
Me olimme surkeita. Kukaan ei osannut soittaa.
Odotin kaveria, joka ottaisi rummut kotiinsa.
Hänellä oli koti, johon ne saattoi viedä.
Istuin siinä ja näin, kun tämä tyyppi tuli kohti.
Paksu niska, tukeva kaveri. Mustalaisen näköinen.
Hänen nimensä oli Meany.
Hän oli minua vanhempi, yläluokalla.
Oikeasti, se oli hänen nimensä.
Florin Meany.
Hän sanoi: "Kaveri, haluan soittaa noita rumpuja."
Mitä saatoin sanoa! "Florin, olen pahoillani."
"Lainasin nämä koululta omaan käyttööni."
Hän läimäytti minua kasvoille kahdesti.
En tiennyt miksi tai miten.
Korvani soivat.
En ajatellut, vaan potkaisin häntä päähän ja mottasin häntä.
Minulla on arpi yhä. Se tulehtui ja alkoi märkiä.
Hän vaikeni, muttei luovuttanut.
Siihen tuli poikia, jotka sanoivat:
"Relu, et olisi saanut riidellä Meanyn kanssa."
"Hän veljeilee pahan porukan kanssa Colentinassa."
Hän seisoi pystyssä, silmät selällään.
Hän kuolasi ja toisteli:
"Tapan sinut, jätkä!"
"Tapan sinut!"
Tämä tapahtui juuri ennen kesälomaa.
Kolme kuukautta minulle toistettiin:
"Meany kääntää maat ja taivaat, että löytäisi sinut."
"Hän haluaa murskata sinut. Hän heittää sinut jokeen."
Sellaista.
Olin 15.
Kun oli aika palata kouluun-
-tai kun minä menin. En mennyt ensimmäisenä päivänä.
Menin kun siltä tuntui.
Istuin penkillä koulun pihalla-
-kun näin Meanyn tulevan.
Hän oli määrätietoinen ilkeä, lyhyt ja tumma.
Hän tuli ja läimäisi minua.
Kevyesti, hyvällä huumorilla.
Hän sanoo: "Kamu!"
"Tällä kertaa annan sen olla."
Hän käveli tiehensä.
Meany pidätettiin raiskauksesta kaksi vuotta myöhemmin.
Hän jatkoi varkauksiin ja väkivaltaan.
Hän kuoli 30-vuotiaana. Pää irtosi moottoripyöräonnettomuudessa.
Hän kuulemma ajoi kahtasataa.
Tiesin, että hänen kävisi huonosti.
Se näkyi päällepäin.
Se ei johtunut hänen kaveriporukastaan.
Hän oli sekaisin jo lähtiäisiksi.
Siksi hän sekaantui siihen joukkoon.
Käynnisty, senkin paska!
Gemanu-pappa.
Se ei käynnisty.
Relu, minä...
Mennään.
Odotan sinua sisällä.
Mitä helvettiä sinä teet täällä?
Milloin pääsit ulos? Tänäänkö?
Onko hän ottanut heroiinia tai kokaiinia?
En tiedä. Ensin virtaa riitti-
-sitten hän lopahti ja alkoi piestä meitä.
Minä lähden.
Et mene minnekään! Tule tänne!
En mene tuonne, Sabin.
Sanoin, että tule tänne.
-Kuka tuolla on? -Roxi.
"Roxi, tule ulos. Poliisit tulivat."
Ime munaa!
Roxi, tule ulos. Poliisit tulivat.
Antaa tulla! Päästä veljet sisään!
Kenen kanssa luulet leikkiväsi?
Helvetin paskiainen! Ketä nimittelet huoraksi?
Äitisi on huora! Senkin epäonnistunut abortti!
-Haista paska. -Asiakkaat ensin.
Mennään, pomo. Nouse.
Oletko sinä kyttä, kaveri?
Paskiainen!
-Ei enempää. Ei enempää! -Eikö?
-Eikö enempää? -Ei enempää.
Vaivoistanne. Leideille.
Vedä käteen!
Viisastelija! Ensi kerralla menetät polvesi.
Kyllä pomo!
Ai ai, kapt... Selvä, äijä.
Pilkkaatko minua nyt?
Mitä? Pilkkaatko?
-Anna olla, Sabin. -Pilkkaatko minua?
-Haluatko pelleillä? -En, sir.
Hän ei ole sen arvoinen. Hän pääsi juuri vapaaksi.
Aivan, Sabin. En ole sen arvoinen. Pääsin vasta vapaaksi.
Yksikin ivailu, niin he saavat raapia sinut matosta.
Painu helvettiin, typerä paska!
Relu, en tiedä mitään.
En tiedä mitään, Relu.
Rauhassa vaan.
En tiedä mitään, Relu. En mitään.
En tiedä...
Vannon, etten tiedä!
-Oletko käynyt Prahassa? -Mitä?
Olen.
Kapteenilla oli asioita siellä ja hän otti minut mukaan.
Eräänä päivänä Kapteeni sanoi:
"Relu, kuule."
"Vien sinut museoon, jotta opit kulttuuria."
En välttele haasteita, mutta-
-tämä kulttuurijuttu...
Ei sovi minulle.
En kestä tuijottaa maalausta talosta ja puusta-
-ja ylistää elämän kauneutta.
Mutta Kapteeni sanoo: "Älä huolehdi."
"Tämä ei ole tavallinen museo."
"Millainen se on?
"Se on erilainen."
"Kidutusmuseo."
Voi Luoja...
Kaikki se, mitä näin siellä...
Siellä oli tuoli, nojatuoli.
Riittävän mukava.
Jos et osannut arvata-
-istuisit siihen katsomaan peliä oluen kanssa.
Se siinä oli, että pääsi takana-
-oli näveri.
Eli kuulustelut alkoivat-
-ja he panivat ihmisen siihen-
-ja sitoivat hyvin.
Ja he alkoivat kääntää näveriä.
Hitaasti ja rauhallisesti...
-Kunnes se porautui aivoihin. -Voi Luoja!
Aivot valuivat selkää pitkin.
Niin opas sanoi.
Voi ei. Ei. Laskin alleni.
Voi ei. Katso tätä sotkua.
Miten noloa!
Sitten oli toinen, se oli kulma. Kuin katto.
Siinä oli nauloja kauttaaltaan.
Kun noita otettiin kiinni, hänen piti istua hajareisin katolle.
Sääriin sidottiin painot.
Naulat porautuivat hänen häpyynsä ja perseeseensä.
He lisäsivät painoja.
Aina vain painavampia-
-kunnes hän repesi kahtia. Sentti sentiltä.
Sanot siis, että et tiedä mitään.
-En tiedä mitään, Relu. -Se on totuus.
Se on totuus. Se on.
Vain-
-luuletko, että ne ihmiset-
-jotka keksivät nämä kidutuslaitteet-
-välittivät siitä, mikä se totuus on?
Minusta se oli vain lääkettä-
-heidän sairaille sieluilleen.
Kuule, tietokone on siellä huomennakin.
Siis jos tulet takaisin huomenna. Toivon, että tulet.
Vihaan hävitä ihmisiä, etenkin kaltaisesi mallityöntekijä.
Kyllä, kyllä.
-Sebastian. Omistaja. -Kyllä, tiedän.
-Gina, sihteeri. -Istu.
Jos tulen takaisin huomenna.
Kuule, olen katsellut sinua koko päivän.
Olen nähnyt sinut täällä. Ohimennen.
Kaiken päivää ja...
Aikataulu on 9 - 17.
Puolen tunnin lounastauko.
En olisi uuvuttanut sinua ensimmäisen kuukauden aikana.
Se vain... Olen tottunut olemaan uupunut.
Kuten se nainen, joka palkkasi minut. Olen sankariäiti.
Onko sinulla lapsia?
Kaksi. Tytär on 17 ja poika on 12.
-Minun tyttöni ovat 8 ja 5. -Onneksi olkoon!
-Sait lapset nuorena. -En ole niin nuori.
Yritän olla tarkka syömisistäni.
Lakkasin juomasta ja polttamasta. Urheilen aina kun pystyn.
Tennistä. Pidän sen eleganssista.
Vai mitä?
Varmaankin. En ole ajatellut sitä.
Mieheni katsoo nyrkkeilyä ja painia. Sellaista.
En halua puhua säännöistä, joten lähden kotiin.
Missä sinä asut?
Voin viedä sinut autolla metroasemalle.
-En halua vaivata. -Ei se sitä ole.
Minulla on auto.
Odota viisi minuuttia. Käyn naistenhuoneessa.
Minä jään odottamaan.
En käsitä, miksi meidän täytyy...
Sinulla on suuri suu.
-Se kuuluu asiaan. -Olet hassu.
Varohan! Jos olet niin fiksu, mikset jäänyt kouluun?
Mikset hanki tutkintoa?
Sitä elämä on. Siellä imetään munaa kaiket päivät, huvikseen.
Rileyn elämä! Voitko kuvitella?
Hiljaa! Takaisin töihin.
-Hei, Sasha? -Yläkerrassa.
Sasha! Oletteko nähneet Sashaa?
Varovasti! DNA:ta on kaikkialla.
Tänne mahtuu tuskin edes yhtä ja nyt haluat... Mitä?
-Sinun täytyy olla... -Hyvin notkea.
Voit ottaa leijonan viidakosta, mutta et viidakkoa leijonasta.
Edessäsi on täysi kymppi, etkä parempaan pysty-
-kuin puhumaan leijonista.
Sanoit kaksi grammaa, eikö?
-Mitä teet? -Kusen.
Se on superhyvää tavaraa. "Lumivalkoista".
Kaverini saa sen Constantasta.
Hän ei leikkaa sitä. Tunnen hänet.
Hän on sellainen. Ekohippi.
Ei kaikki ole rahaa.
Mitä siitä?
Mitä nyt?
Helvetti, mitä ainetta!
Että minä tykkään siitä biisistä.
Boo-boo? Kuka satutti poikaani?
Mitä pojallesi kuuluu? Vieläkö hän änkyttää?
-Älä puhu minun... -Näen, mistä hän sen sai.
Ota se pois silmiltäni, ennen kuin tungen sen hanuriisi!
Vedä käteen!
Miten menee, poika?
Mahtavasti!
-Mitä äidillesi kuuluu? -Hyvää.
Hän sanoi, että saatat tulla päivälliselle.
Onko hän soittanut?
En ole katsonut puhelinta. Tämä on ollut hullu päivä.
Hän soittaa. Hän haluaa tehdä lammasta.
Hän ei ole soittanut.
No, voitko auttaa minua?
Älä ala jakaa ohjeita.
Pidä matalaa profiilia ja suusi kiinni.
Kunnioita ylempiäsi ja työtovereitasi.
Pystytkö siihen vai et? Tämä ei ole kohteliaisuuskäynti.
Anna tämän olla viimeinen kerta, kun pyydät minua soittelemaan.
Kuinka vaikea on löytää vapautunut mustalainen-
-jonka nimi on Sabin?
Saatat yllättyä.
Tiedät, että heitä ei saa kutsua mustalaisiksi.
Se ei sovi valtion laitoksessa.
Miksi sanon heitä?
-Tummiksi. -Vaikkapa.
Tämä mies on pelkkä sotilas. Mitätön.
Ei nyt aivan mitätön.
Yleismies. Hän on Kapteenin palveluksessa.
En ole kuullutkaan.
Sittenhän hän on oikeasti viisas.
Mikä se nimi oli? Kapteeni?
Se ei ole nimi. Häntä sanotaan Kapteeniksi.
Hän oli salaisessa poliisissa, tietenkin.
Hän oli vientihommissa Ceaucescun aikoina.
Hänellä on yhteyksiä.
En ollut kuullut hänestä.
Etkö käsitä? Niistä, joista olet kuullut, on paksut kansiot.
Kansio tästä miehestä on paperinohut.
Hän on tavallinen mies. Ei paljon ihmisiä ympärillä.
Saattaa tehdä töitä serkkunsa kanssa. Hänen nimensä on ehkä Aurel.
Espanjassa on veli. Siinä se.
Häntä tarkkailtiin vuosi.
Raha meni hukkaan. Ei mitään.
Se, jolta sain kansion, sanoi että enemmän varmasti on-
-mutta hän ei löytänyt mitään.
Rahoitus torpattiin ylhäältä päin.
-Mitä virnistelet? -Minulla seisoo.
Haluan heidät.
Älä viitsi, Emil!
Etkö rehentele rikollisuuden nujertamisesta-
-pimeiden markkinoiden hillitsemisestä ja Euroopasta?
Mitä tarkoitat?
Että puhun paskaa kameralle?
Tällainen vie aikaa, poika!
-Prosessi kestää vuosia. -Tiedän.
Siksi tarvitset armeijan toimistotyöläisiä.
Joskus meidän täytyy kolautella kallojakin.
Jos me vain puhumme, roskaväki huomaa sen.
Olet näemmä löytänyt sisua jostakin.
Mitä jos annan sinulle tehtävän, jossa voit loistaa?
En halua loistaa. Pidän pimeästä. Pidän heistä. Haluan heidät.
Anna heidät minulle!
Paikallasi!
Toma...
Se oli Toma.
Sanoiko hän syytä?
Ei. Ei.
Hän ei sanonut syytä.
Minun oli pakko tehdä näin, Gemanu. Käsitätkö?
Minun oli pakko tietää.
Sinun täytyy mennä.
Jos haluat elää, sinun täytyy lähteä.
Tänään.
Et saa koskaan palata.
Haloo?
Tarvitsen apua.
Voitko tulla?
Olemme menossa jatkoille.
Voin minä.
Mitä tapahtui?
Hän paskoi alleen.
Mitä olet tehnyt, herra Relu?
Sano Relu vaan, kuten sanoin.
Hän on yksi isän miehistä. Mitä teit?
En mitään. Hän teki sen itselleen.
Toitko, mitä pyysin?
Rauhoitu. Hengitä suun kautta.
Silmäsi verestävät.
En ole nukkunut.
Liikaa kokaiinia?
Toitko, mitä pyysin?
Nitroglyseriinin.
Kyllä.
Tuolla on ruokaa.
Juo vettä.
Juo!
Juo nyt, jotta näen.
Jos hänen silmänsä pyörivät, anna yksi tabletti.
Ei puolikasta, ei kahta, vaan yksi.
Jos hän oksentaa, anna toinen-
-15 minuutin päästä.
Onko selvä? Soita minulle, annan ohjeet.
Onko selvä?
Juo se vesi!
Suomennos: Riikka Strandman www.sdimedia.com