VEŠTICA: NARODNA PRIČA NOVE ENGLESKE
Prevod: Dupla ljuta, Babušnica.
Šta smo to očekivali da nađemo u ovoj divljini?
Napustili smo našu zemlju, rodbinu,
kuće naših očeva?
Teškom mukom smo prešli prostrani okean.
Zbog čega? Zbog čega?! - Moramo da vas zamolimo da budete tihi.
Da ne postoje možda čiste i istinske zamene za jevanđelja
i Kraljevstvo Božije? - Prestanite!
Mi sudimo vama a ne vi nama.
Meni ne mogu da sude lažni hrišćani, jer ja nisam ništa učinio
osim što sam verovao u iskrene reči Hrista kroz jevanđelje.
Nastavićete da omalovažavate zakone ove zajednice
i crkvu svojom nadobudnom sujetom?
Ako mi savest kaže da je to odgovarajuće.
Onda ćete biti proterani iz ove kolevke slobode.
Bilo bi mi drago.
Onda idite i ne donosite nam više nevolje.
Kako je žalosno kada Gospod svedoči protiv tebe.
Katrin.
Tomasin. Dođi.
Ispovediću se Jehovi punim srcem,
u tajnosti i pred većem pravednih.
Veliko je delo našeg gospodara Jehova,
i sve ono što nas čini spokojnim.
Predivno i veličanstveno je Njegovo delo
i Njegova pravednost će trajati večno.
Priznajem da sam živela grešno.
Bila sam lenja u poslovima,
neposlušna prema roditeljima, nemarna u molitvama.
U tajnosti sam pevala za vreme sabata
i prekršila svaku zapovest Božiju
prateći zahteve sopstvene volje, a ne Duha Svetog.
Znam da zaslužujem svu sramotu i patnju ovog sveta i večni plamen pakla.
Ali Te preklinjem,
u ime Sina,
oprosti mi.
Pokaži mi milost.
Pokaži mi svetlo.
Tomasin.
Tu si! Tu si!
Gde je Sem? Gde je Sem? Gde je taj mali čovek?
Tu si. Tu si!
Seme?
Semjuele!
Tomasin.
Spavaj.
Sve će biti dobro.
Spavaj.
Kejlebe. - Bog nam je podario novi dan.
Svi su još uvek u krevetu.
Osim majke. - Nije lako ustati po tmurnom danu.
Đavo te čvrsto drži za očne kapke.
Probudiću ih. - Neka ih.
Tvoja majka nije spavala od one noći.
Ne možemo više da tragamo.
Ako nije vuk, onda ga je glad uzela do sada.
Hajdemo u šumu. Postavio sam zamke pre nekog vremena, pre ove nove bede.
U šumi? - Zar nećeš da pomogneš svom ocu?
Ti i majka ste nam oduvek branili da idemo tamo.
Kejlebe, naša žetva neće da izdrži do zime.
Moramo da uhvatimo našu hranu ako ne možemo da je uzgojimo.
Ukrotićemo ovu divljinu, neće nas poraziti.
Onda si ti grešnik od rođenja? - Jesam. Začet sam i rođen u grehu.
I šta je tvoj greh od rođenja?
Adamov greh mi je usađen i ukaljana priroda je nastanjena u meni.
Dobro si zapamtio, Kejlebe. Vrlo dobro.
Možeš li mi reći koja je tvoja ukaljana priroda?
U mojoj ukaljanoj prirodi nema milosti,
ona je sluga grehu i samo grehu, zanavek.
Polako.
Moramo da ih opet postavimo.
Da li je Semjuel rođen kao grešnik? - Jeste.
Kako onda... - Molimo se da je u Kraljevstvu Božijem.
Kakav je to greh učinio? - Imaj veru u Boga, Kejlebe.
Nećemo više da pričamo o tvom bratu. - Zašto?
Nema ni nedelju dana kako je nestao
pa ipak ti i majka ne usuđujete se da izgovorite njegovo ime.
Njega više nema, Kejlebe. - Reci mi! - Šta?
Da li je on u paklu? - Kejlebe!
Majka neće da prestane sa molitvama. I ako ja umrem,
ako umrem danas? - Šta je ovo? - Imam zlo u srcu, grehovi mi nisu oprošteni!
Ti si još mlad. - Šta ako Bog ne čuje moje molitve?!
Kejlebe... - Reci mi! - I ja volim ponositost,
ali samo Bog zna, ne i čovek,
ko je Abrahamov sin a ko nije, ko je dobar a ko je zao.
Voleo bih da mogu da ti kažem da sada spava sa Isusom,
to bi voleo ti, to bih voleo i ja, ali to ne mogu da ti kažem.
Niko ne može.
Kejlebe? - Odakle nam ovo? - Od Indijanca Toma, starog kovača,
kada je poslednji put prolazio ovuda. - Šta si menjao?
Srebrni putir tvoje majke.
Nemoj ništa da kažeš tvojoj majci. Ništa.
Već su iskovane.
Reći ću joj kada završi sa tugovanjem.
Više nećemo pričati o ovome.
Dobro.
Faleru!
Glupa životinja. - Faleru!
Faleru, šta je?!
Dragi Bože, vidi koliki je. Brzo, Kejlebe.
Hajde više!
Oče, ne valja. - Daj drugi kraj!
Oče!
Dole, Faleru.
Džonase, Mersi, dođite.
Džonase! Mersi!
Nazad! Slušajte me, prekinite sa tim!
Filipe! Nazad!
Nazad! - Nebesa, blagoslovite nas!
Kejlebe, otvori kapiju.
Kejlebe!
Tišina, vi tamo.
Gde ste ti i Kejleb od jutros? Kako ste mogli da odete?
A ti?! Rekla sam ti da paziš na Džonasa i Mersi.
Jesam. I pitala sam ih da mi pomognu, ali nisu obraćali pažnju na mene.
Šta je s tobom, Tomasin? Šta je s tobom?!
Odnesi očeve stvari do potoka i operi ih.
Nisu obraćali pažnju na mene. - I operi njegov džemper! Pomozi mu.
Jagnje moje, uplašila sam se kada sam videla da te nema.
Ne želim da budem ovde sama. Jesi li me čuo?!
Jutarnje obaveze nam uveliko već kasne.
Džonase, ostavi tvoju sestru na miru! - Njoj se to dopada. - Vilijame?
Zar ne može otac da provede neko vreme sa svojim sinom?
Džonase! - Otac je rekao da prestaneš. - Tomasin!
Prekini. - Prekinite! Prekinite svi! Prekinite.
Tomasin, uvedi blizance unutra.
Ulazite unutra. Ulazite unutra.
Kako želiš.
Otišli smo da nađemo jabuke.
U dolini. Mislio sam da sam video drvo jabuke u dolini. Otac je poneo pušku
u slučaju da opet ugledamo vuka. - Zašto mi nisi to rekao?
Otac je hteo da te iznenadi i razveseli.
Ali nije je bilo. Mislio sam da sam je video.
Želim da ne odlaziš s farme, čak ni do doline. Jesi me čuo?
Kejlebe. Budi dobar i donesi vodu za svoju majku.
Ne toči sa samog potoka.
Zašto oklevaš?
Pa?
Kejlebe? Kejlebe? - Prestani. - Nisam imala loše namere.
Šta je s tobom?
Dođi.
Šta je s tobom?
Nisam videla jabuku otkad smo otišli iz Engleske.
Volela bih da ste ih pronašli, baš čeznem za jednom.
Jesi li čula to? - Jesam.
Ko je tamo?! - Veštica iz šume. - Mersi, izađi.
Ja nisam Mersi, ja sam veštica iz šume. Došla sam da vas ukradem.
Letim štapom između drveća.
Mersi. Dosta sa tim! - Zašto ja perem očevu odeću poput robinje
dok si ti lišena posla? - Zato što te majka mrzi. - Razmaženo derište.
Reći ću majci da si otišla sama sa farme.
Crni Filip je rekao da mogu da uradim šta god želim. - Đavo će ti ga uzeti.
Ti si kriva što ne mogu da izlazim iz dvorišta.
Mogla sam da idem do potoka pre nego što si dozvolila
da veštica uzme Sema. - Prekini. - Vuk ga je ukrao!
Veštica! Videla sam je u ogrtaču na obodu šume.
Otac mi je pokazao tragove. - To je bila veštica! - Bila je.
U pravu si. - Tomasin! - To sam bila ja. - Lažljivice!
Ja sam ga ukrala. Ja sam veštica iz šume. - Lažljivice. Lažljivice! - Ja sam.
Ne slušaj je, Mersi! - Ja sam ta veštica.
Kada zaspim, moja duša izlazi iz mene, a moje telo pleše golo sa đavolom.
Onda sam se potpisala u njegovu knjigu. - Ne.
Naredio mi je da mu donesem nekrštenu bebu,
tako da sam ukrala Sema i dala ga mom gospodaru.
Mogu da učinim da bilo koji čovek ili nešto drugo nestane ako poželim. - Ne.
Da. Mogu da učinim da nestaneš i ti ako mi se ne dopadaš.
Prekini! - Mersi, govori ti fantazije!
Možda te skuvam i ispečem ako nam ponestane hrane.
Stani! - Stani, Tomasin! - To nije istina! - Sve je istina.
Žudim da zarijem zube u tvoje ružičasto meso! Ako ispričaš ovo majci,
poješću i tebe i tvoju majku! I Džonasa! - Kejlebe!
Prestani da plačeš i zakuni se da ćeš da ćutiš. - Kunem se.
Nećeš da kažeš ni majci ni ocu? - Kunem se! - Tomasin, pusti je na miru!
Beži od nje, Kejlebe, inače će te začarati!
Zašto si rekla Marsi te užasne fantazije?
I ti me sada mrziš? - Vuk je ukrao Sema.
Ostavi me na miru. Idi ispričaj majci i ocu moju rđavost.
Tomasin... - Mrzim tvoje sažaljenje. Ne treba mi.
Oprosti nam grehe koje smo danas počinili.
Oslobodi nas srama i mučenja koje ispaštamo zbog drugih.
Preklinjemo Te, ohrabri našu veru u reči iz jevanđelja,
naš strah od Tvog imena i mržnju prema našim grehovima.
Da smo uvereni da nas Tvoj sveti duh prožima,
da možemo biti Tvoja deca u Tvojoj ljubavi i milosti.
Kao što smo željni ove hrane u našim telima,
da tako naše duše budu željne hrane večnog života.
Liši nas brzo grešnih dana
i odvedi nas do beskrajnog spokoja, kroz čistu krv Sina,
našeg Gospodara i jedinog spasitelja Isusa Hrista. Amin.
Amin. - Amin.
Tomasin, gde je srebrni putir?
Nije na polici?
Nije.
Onda je tamo gde obično i stoji. - Nema ga ni tamo. Nema ga već neko vreme.
Jesi li ga izgubila?
Nisam ga dirala.
Gde je onda nestao? - Nisam ga dirala. - Viđala sam i pre da si ga uzimala.
Rekla je da ga nije dirala, Katrina.
Kako je onda mogao da nestane očev srebrni putir za vino?
Nisam ga... - Prekini, dete, nema ga više.
Da li je vuk i njega uzeo?
Ona ga nije dirala, Katrina.
Šta je sa ovom farmom?
Nije prirodno.
Kejlebe?
Da li bi želeo da pročitaš večeras nešto iz knjige?
Treba nam malo svetla u ovoj našoj tami.
Sutra će nam dan brzo proći zbog naših grehova.
Tomasin, zar nisi zatvorila životinje pre večere?
Moraš da odspavaš večeras, Kejt.
Da li se sećaš da te volim?
Sećam se. - Saslušaj me.
Plašim se da si suviše ogrezla u svom bolu.
Moramo naše misli usmeriti ka Bogu, ne prema nama.
On nam nikada nije uzeo dete.
Nijedno.
Ko bi mogao da zasluži takvu milost?
Bili smo nezahvalni prema Božijoj ljubavi.
On je prokleo ovu porodicu. - Ne.
Dao nam je malo problema da bi nas usmerio
i pokazao nam još više Njegove milosti.
Nije li Hrist odveden u divljinu da bi ga lukavi đavo dočekao?
Nismo nikada trebali da napustimo plantažu.
Kejt... - Nismo nikada trebali da odemo. - Ta prokleta crkva. - Ovde je loše.
Šta nam treba? Srebrni putir?!
Kako se usuđuješ da mi prigovaraš za putir?
Nije sujeta to za čime treba da tugujem.
Katrin, moram da ti kažem... - Možda ćemo morati da ga prodamo. - Šta?
Koja to budala će trgovati s našim kukuruzom?
Saslušaj me. Naša ćerka je počela da odaje znake ženske zrelosti.
Tomasin, Kejlebe, jeste li u krevetu?
Mersi?
Džonase?
Dovoljno je odrasla, mora da ode da bi služila drugoj porodici.
To nije njena greška, kažem ti, Kejt. - Tvoja je ideja bila da dođemo ovde.
Ovo je Božija zemlja. - Božija?! Naša deca će odrasti u divljake! - Kejt...
Koliko sam te samo molila da odvedeš Semjuela na krštenje?
Ne vrše krštenja mimo zajednice. - Naš Sem je u paklu! - Ne govori to.
Bogu hvala, Kejleb je dobro.
Moramo da još uvek pazimo na njega. Kao i na Tomasin.
Taj kukuruz je đubre! - Ne možemo da se vratimo u tu crkvu!
Umrećemo od gladi! - Tiho. Tiho. Probudićeš ih. Tiho.
Otići ću konjem sutra do sela s Tomasin.
Tildenovi ili Vajtingsovi,
njima bi mogla da bude od koristi. Oni su dobri ljudi.
Prestani, Kejt.
Pronaći ćemo hranu, znam to.
Kejlebe?
Šta to radiš? - Idi da spavaš.
Šta ovo radiš? Reci mi. Odmah.
Bežiš? - Ne. - Ne laži me. - Ne bežim. - Šta onda radiš?
Reci mi! - Ako se vratiš na spavanje i budeš ćutala o ovome,
obećavam ti, nećeš morati da odeš da služiš Tildenovima
niti bilo kojoj drugoj porodici.
Vratiću se do podneva.
Dozvoli mi da idem sa tobom. - Ne. - Dozvoli mi. - Ne mogu.
Ako mi ne dozvoliš da idem s tobom, iz ovih stopa ću da probudim majku i oca.
Pa?
Imali smo to. - Nismo. - Jesmo. - Nismo.
Imali smo staklene prozore u Engleskoj,
nismo otišli tako davno da se ne bi sećao toga. - Kako kažeš. - Poludeo si.
Zar se ne sećaš Falera kako leži na podu i na suncu?
Sigurno se sećaš. - Ne.
Gde god probijao zrak, on bi išao tamo da se ugreje.
Sećaš li se kada je jednom legao na sto,
a otac ga je video i rekao da ćemo ga iskoristiti kao hranu?
Kejt, Kejt! Ispeći ćemo ovu zver!
Toga se sigurno sećaš. - Sećam se tog dana, ali ne i stakla.
Bilo je lepo.
Šta je, dečko?
Burte, smiri se!
Faleru, ne! Faleru!
Ostani ovde s Burtom! - Kejlebe, nemoj! - Odmah se vraćam!
Poludeo je!
Tomasin! - Kejlebe! - Tomasin! - Tomasin! - Kejlebe! - Tomasin!
Kejlebe! - Kejlebe! - Tomasin! - Kejlebe!
Tomasin!
Tomasin! - Kejlebe!
Tomasin!
Faleru!
Gospode Bože, sada te molim, pomozi mi i odbaciću grehe.
Sada će mi biti oprošteno, iz zla sada dolazim tebi.
Sada mi niko ne može uništiti veru, niti čujem Satanine reči.
Gospode Bože, sada te molim, pomozi mi i odbaciću grehe.
Sada će mi biti oprošteno, iz zla sada dolazim tebi.
Sada mi niko ne može uništiti veru, niti čujem Satanine reči.
Bože, preklinjem te, pomozi mi i odbaciću grehe.
Kejlebe!
Kejlebe! - Oče! - Tomasin.
Moja devojka. Moja devojka.
Gde ti je brat?
Šta je s tobom, Tomasin?! Šta je s tobom?!
Otići ću u zoru i neću se vraćati dok ga ne pronađem.
Trebao bi da odeš do sela i potražiš pomoć.
Ono je na dan jahanja, a ja nemam konja. Nema vremena za gubljenje.
Srećom da jutros nisi otišao.
Nemaš pušku, Vilijame, nemaš čak ni psa. Ne budi budala.
Bio bih budala da odem. Niko ne bi pomogao ovoj porodici.
Pusti me!
Mesec je pun. Neću brinuti oko kiše.
Vraćam se za dva dana ako neko od njih krene sa mnom.
Nemoj da ideš, oče. Molim te, ne idi. - Dosta!
Reci nam zašto ste otišli u šumu? - Obećala sam. - Ne zanima me.
Dozvoli mi da vidim ljubav u tvojim očima. - Dete, reci mi i videćeš je.
Ja...
Govori!
Ja... - Ja sam uzeo putir tvog oca.
Prodao sam ga.
Oprosti mi, Kejt. Oprosti mi, Tomasin.
Šta je ovo?
Ketrin, moram da ti nešto priznam.
Juče ujutru sam odveo Kejleba u šumu.
Zbog hrane i krzna za dobre pare. Dobre pare.
Znala sam da si varljiv! Znala sam to!
Želeo sam da te iznenadim, zato sam to držao za tajnu.
Uhvatiću tog vuka, Kejt. - Stajao si dok me je naš sin lagao.
Za tvoje dobro. Volim te, Kejt. - Vodio si ga u šumu! - Pronaći ću ga.
Prekršio si Božiji zavet. Ti si lažov! Izgubio si još jedno dete. - Idem sada.
Ne možeš da pobegneš iz šume! - Pronaći ću ga! - Ubićeš i sebe?
Džonas će biti glava porodice? Osudićeš svoju porodicu na smrt?!
Ketrin! - Pusti me!
Ubraće jabuke.
Majko?
Koze još uvek nisu zatvorene? - Ne. - Zatvoriću ih.
Neka to sačeka do sutra. Neće se usuditi da pobegnu po ovoj kiši.
Ne, zatvoriću ih. Molim te, majko.
Idi, dete.
Brzo se vrati.
Kejlebe. Kejlebe.
Oče!
Kejlebe, Kejlebe.
Šta tišti Kejleba, Crni Filipe? Šta ga tišti?
Da li je Tomasin učinila da se razboli u šumi? - Šta ti je rekao?
Crni Filip mi je rekao da si opaka.
I meni je to rekao. - Proklet bio, Crni Filipe.
Rekao je da si stavila đavola u Kejleba i da je zato bolestan.
Nikada ne bih povredila ni Kejleba, ni Sema, ni vas.
Mene si istukla. - To je bila šala. - Rekla si da ćeš me pojesti! - Mersi!
Mama i tata će otkriti. - Šta? - Da si veštica.
Tomasin?
Sećaš li se sina Džona Kempasa?
Prve zime razdirala ga je indijanska magija. - Ovo nije isto.
Ovo je neprirodno proviđenje. - To ne znam. - Pogledaj našeg sina.
Vile! - Šta je? - Razmisli. - O čemu? - Razmisli. - Ne znam o čemu.
Zar ti ovo ne liči na veštičarenje? - Veštičarenje?
Ko bi uradio ovo? Ko?
Misli su ti poput dečijih.
Šta to radiš?
Ujutru krećemo nazad na plantažu.
Naći ćemo dobru porodicu za Tomasin, odvešćemo Kejleba doktoru.
On će nam reći da li je ovo bilo prirodno ili ne.
Ali ne možemo da se vratimo kao prosjaci.
Pretražiću polje, sigurno ima kukuruza koji nije truo.
Preklinjem te, Katerina. Šta sada možeš da učiniš za njega?
Kako ćemo svi da stignemo do sela bez konja?
Malo kukuruza i koza mogu da dostignu dobru cenu.
Otići ću s Kejlebom i prodati ih,
vratiću se s konjem za blizance i Tomasin.
Ne možeš da ih ostaviš ovde! - Tomasin i oni...
Zaboravi na letinu, Vile! - Šta?!
Šta ti želiš, Katrin?
Reci mi i daću ti to.
Želim da sam kući.
Biću kući sutra do sumraka.
U Engleskoj.
Vile...
I ja imam nešto da ti priznam.
Nikada nisam želela da budem loša prema tebi.
Postala sam ista kao Džobova žena, znam to.
Ali otkad je Sem...
Moje srce se pretvorilo u kamen.
Jednom sam imala san, kada sam bila u Tomasinim godinama,
da sam bila sa Hristom iznad zemlje.
Bila sam tako blizu njega,
i u suzama kao dokaz pokajanja mojih grehova.
I bila sam tako ugušena njegovom ljubavlju prema meni,
misleći da to prevazilazi granice naklonjenosti
čak i najnaklonjenijeg muža.
Od kada je Semjuel nestao,
imam taj žalosni nedostatak vere, ne mogu se otresti toga.
Ne vidim da je Hristova pomoć blizu.
Molim se i molim, ali ne ide.
Plašim se da neću nikada ponovo osetiti Njegovu ljubav.
Imaćeš toga i u raju.
Biću u polju.
Odvoji malo vremena ako možeš.
Krećemo u zoru. To ti obećavam.
Džonas, Mersi. Dođite!
Ne govori ni reč!
Ne mogu da podnesem tvoje pesme. - Molim te, Mersi.
Ućuti. - Mersi. Tomasin.
Dosta!
Dođi.
Uzmi veliku sekiru i odseci joj glavu. Uzmi malu sekiru i odseci joj glavu.
Na meni je! Kleči. Moja utroba!
Moj stomak! Steže me, grebe me!
Greh! Greh! Greh!
Tomasin, vodi decu napolje. - Šta ti radi to?! Šta ti radi?!
Njegova usta su zatvorena.
Bože! Vilijame!
Vilijame! - Drži ga.
Deco, sklonite se! Tomasin, pomozi! - Kejlebe!
Polomićeš mu vilice. - Majko!
Šta je to?
Vilijame, on je začaran! - To je ona! - Ne!
O čemu to pričate? - Ona mi je rekla da je ukrala Sema!
Tišina. - Dala ga je đavolu u šumi!
Lažu. - Šta to govoriš? - Pretvorila je Florensino mleko u krv.
Naterala nas je da vam to ne kažemo! - Rekla sam to samo da bi zaćutala.
Načinila je pogodbu sa Satanom! Potpisala je knjigu! - Tišina!
Ne daj joj da mi priđe! Baciće kletvu na mene!
Urotili su se protiv mene. - Tomasin je veštica! - Nije! I neću da slušam to.
Dokazaću vam to, nebesa mi.
Na kolena! Gledaj me u oči, kćeri. Voliš li reč Božiju? - Volim.
Voliš li bibliju? Svoje molitve? - Volim. Volim!
Svi smo mi deca greha, ali ću ti reći, nisam odgojio vešticu u ovoj kući.
Pomolimo se. Nećemo imati razloga da se plašimo bilo čega.
Nećemo pokleknuti nad lažima opakog.
Pomolimo se za tvog brata.
Morate da nam verujete! - Zlobni bednici! - Tomasin! Moli se.
Oče naš, koji si na nebesima, nek se sveti ime Tvoje.
Džonase, moli se. - Ne mogu da se setim molitve.
Šta?! - Ni ja. Ne mogu. - Kakve su ovo besmislice? - Ponavljajte, deco:
Oče naš, koji si na nebesima, nek se sveti ime Tvoje.
Molite se. Molite se, zveri.
Na kolena i molite se! - Prokletstvo!
Ne mogu da slušam ovo. Ovo nije istina!
Žaba. Mačka. Vrana.
Veliki crni pas. Vuk. Ona želi moju krv! - Ona želi moju krv!
Ona ih šalje po mene! - Ona želi moju krv! - Oni ih doji! - Ona želi moju krv!
Ona ih šalje po mene! - Ona želi moju krv! - Gospode! Isuse! Spasi me!
Misli na Hrista! - Ona šalje njene đavole! Ja sam tvoj neprijatelj
koji se davi u krvi i kaljuzi svojih grehova! Ja sam tvoj neprijatelj
koji se davi u krvi i kaljuzi svojih grehova! Ja sam tvoj neprijatelj...
Oporavio je moju dušu i poveo me na put pravednosti,
u ime njegovog imena. - Bdi nada mnom!
Kejlebe? Kejlebe?
Kejlebe?
Obasjaj me svetlošću Tvog lika.
Primi me u krilo Tvoje ljubavi.
Operi me u večnoj fontani tvoje krvi.
U celosti pripadam Tebi, moj dražesni Gospode Isuse.
Moj Gospode, moja ljubavi. Poljubi me Tvojim usnama.
Kako si predivan! Tvoj zagrljaj!
Moj Gospod.
Moj Gospod. Moja ljubav.
Spasitelju moje duše, primi me u Tvoje krilo.
Kejlebe?
Probudi se, molim te. Probudi se, molim te.
Probudi se. Probudi se!
Ne, probudi se!
Mrtav je!
Džonase, Mersi, ustanite.
Ustanite!
Skloni se od njega! Idi!
Tomasin! Moja devojko.
Ovo drvo će izgledati lepo kada dođe proleće.
Sećaš li se kada smo došli ovamo?
Ovo je lepo drvo.
Sledeće godine ću posaditi polje pšenice.
Počeće od ovoga drveta i završiće se tamo. Tada ćemo imati pravu farmu.
Dovešću nam veliku debelu mlečnu kravu, završiću ambar.
Moraš da mi kažeš, Tomasin.
Sutra ovo neću moći da zadržim u tajnosti.
Veće će biti pozvano i tvoj život će biti... Tvoj život... - Ne veruješ mi?
Video sam zmiju u moj sinu. Ti si prekinula njihovu molitvu. - Lažu!
Video sam to. Kejleb je nestao s tobom.
Volim Kejleba. - Ko ga je pronašao? Bledog kao smrt,
nagog kao greh i začaranog? Tomasin, slušaj me.
Dogovor koji si napravila neće ti ništa doneti. - Nisam napravila dogovor.
Tvoja duša pripada Hristu. - Nisam napravila nikakav dogovor.
Đavo nema koristi od tebe. - Ja nisam veštica, oče!
Šta sam to onda video u svojoj kući? - Zar me ne slušaš?
Pomoli se, priznaj. - Zašto si se okrenuo protiv mene?!
Hrist može da skine kletvu s nas, ali mi reci istinu. Volim te, reci istinu.
Želiš da ti kažem istinu? - Preklinjem te.
Ti i majka ste planirali da me oterate sa farme.
Da. Čula sam vas kako govorite o tome.
Da li je to istina?
Uzeo si majčin putir i dopustio da me grdi.
Nisi priznao dok nije bilo prekasno. Da li je to istina? - Prestani.
Neću. - Ja sam ti otac. - Ti si licemer! - Jezik za zubima, kćeri!
Odveo si Kejleba u šumu i dopustio da budem kriva i za to. Je li to istina?
Dozvolio si majci da me potčinjava.
Ne možeš da uzgajaš useve, ne možeš da loviš!
Da li ti je to dovoljna istina?! - Dosta!
Ne znaš da uradiš ništa osim da iscepaš drva!
Beštijo! - Ti mene ne slušaš!
Da slušam kako đavo palaca svojim jezikom iz tvojih ustiju?!
Pitaj onda blizance. Idi. Po ceo dan brbljaju s tom rogatom zveri.
Dobro znaju njegov glas. - Prekini.
Zlotvor se često pojavljuje u obliku jarca. I šapuće.
Da, šapuće.
On je Lucifer, znaš to. To znaju i blizanci. - Ne klevetaj ih više.
To su oni! - Skloni mi se s očiju.
Oni i jarac su začarali celu ovu porodicu. - Laži.
Vuk je taj koji je ukrao Sema? Nikada nisam videla nijednog vuka.
Mersi mi je pored potoka rekla da sam veštica iz šume. - Diži se! Ustani!
Šta je ovo? - Govori!
Ja nisam veštica. - Skloni mi je s očiju!
Ne želim je u ovoj kući! - Ona nije veštica, Katerina.
U čemu je stvar, kćeri? Reci svojoj majci.
Ne mogu da znam zasigurno. - Već si mi rekla šta znaš!
Ne mogu da je gledam. - Ali hoćeš. Tomasin!
Džonas i Mersi sklopili su savez s đavolom u obliku Crnog Filipa.
Jeste li čuli?
Jeste li, crni pomoćnici?! Jeste čuli, mladi đavoli?!
Probudite se! Probudite se iz ovoga!
Jeste li ostvarili neku bogohulnu vezu sa tim jarcem?!
Govorite ako je ovo obmana!
Obmanjivači. Svi ste veliki obmanjivači.
Čujte me ovo. Ja neću da budem luda u dečijim igrama!
Ovo nije sport, Vilijame. - Ove laži iz njihovih ustiju beznačajne su za njih.
Ne lažem! - Tišina, stvore!
Tvoj sin je mrtav. Proklet!
Kejleb je dozivao Isusa. - Đavola! - Znaš da nije.
I đavo zna Sveto pismo. - Znaš da nije tako! To nije istina!
Mi smo prokleti! - Probudite se!
Dodaj mi srp, ženo!
Ubiću Džonasa kao što je Abraham uradio sa svojim semenom!
Ne, prestani! Prestani! - Dodaj mi srp i rascopaću mu glavu!
Da li vidiš?! i -Prestani. - Da li vidiš sada?!
Molim te, oče. Ne!
Nije sigurno sa njima!
Zaštiti me od ovog jarca.
Ako je taj stari momak zaista đavo, sam ću plesati sa njim.
Oslobodiću vas nakon zore i vratićemo se na plantažu.
Misli o svojim grehovima.
Jeste li vešci?
Da li otac misli da jesam? Jesi li ti?
Nisam.
Da li on zaista razgovara s vama?
To je moja greška.
Priznajem.
Moj Bože,
ja sam neiskren.
Zaražen sam prljavim ponosom.
Znam to. Jesam.
Uradi sa mnom šta Ti je volja,
ali spasi moju decu.
Oni ne mogu da ukrote njihovo urođeno zlo.
Klečim ispred Tebe
kao kukavica
i Tvoj neprijatelj.
I ližem prašinu sa zemlje.
Preklinjem Te,
spasi moju decu.
Preklinjem Te, moj Hriste.
Ja nisam prokleo moju porodicu.
Moja jagnjad.
Moji anđeli.
Majko, čeznuli smo da te vidimo.
I ja vas.
Moram da probudim tvog oca. Biće mu drago. - Ne.
Pusti ga da spava.
Videćemo se opet, majko.
Raduje li te to? - Raduje.
Doneo sam ti knjigu.
Želiš li da je pogledaš sa mnom? - Želim.
Sačekaj malo, Semjuel je gladan.
Dođi, dođi, moj slatki Seme.
Flora? Flora?
Perverzijo, odavde dalje nećeš moći.
Šta si to uradila?!
Gde su oni? - Ne znam šta sam videla. - Gde su oni?!
Nisam uradila ništa. Ona je došla sa neba. - Đavo!
Imaš njihovu krv na svojim rukama!
To si ti! To si ti! - Ja sam tvoja ćerka!
Đavo je u tebi i njegova si!
Okaljana si njegovim grehom. Bazdiš na zlo!
Napravila si dogovor s đavolom! - Majko! - Začarala si svog brata, ohola kurvo!
Misliš da nisam videla kako si ga pohotno gledala
i začaravala ga očima kao bilo koja druga kurva?!
Šta mi to govoriš? - A onda i tvog oca! - Ne... Majko...
Ti si mi ih oduzela.
Njih više nema. - Ne. - Ubila si moju decu! - Ne! - Ubila si svog oca! Veštice!
Volim te! Volim te, majko! - Veštice!
Crni Filipe,
izazivam te da razgovaraš sa mnom.
Razgovaraj sa mnom kao što si razgovarao sa Džonasom i Mersi.
Da li razumeš moj engleski?
Odgovori mi.
Šta želiš?
Šta možeš da mi daš?
Da li bi želela da opet osetiš ukus putera?
Lepu haljinu?
Da li bi želela da lepo živiš?
Bih.
Da li bi želela da vidiš svet?
Šta ti želiš od mene?
Da li vidiš knjigu ispred sebe?
Skini svoj ogrtač.
Ne mogu da napišem svoje ime.
Ja ću voditi tvoju ruku.