Засновано на реальних подіях
Поверніться праворуч, міледі.
Дякую.
Ось так.
ПАРИЖ 29 грудня 1386
Слухайте всі!
Лорди! Лицарі! Сквайри!
Та всякий інший люд.
За велінням нашого володаря, короля Франції
суворо заборонено
під загрозою смерті та втрати майна
знаходитись тут зі зброєю,
мечем або кинджалом для всіх,
за винятком тих, кому був виданий дозвіл
нашим володарем, королем.
Суперники будуть боротися
верхи на коні та пішо,
озброєні на власний розсуд
для нападу та захисту.
Окрім зброї та предметів на один кшталт
або створених чаклунством
чи в інший спосіб, заборонений Богом і святою церквою
для всіх добрих християн.
Якщо учасник вийде на поле битви
зі зброєю, створеною за допомогою чарів,
оберегів, заклять та іншого злого ремесла,
його буде покарано як богоборця,
як зрадника...
або як убивцю.
Тугіше. Тугіше.
Лицарі, починайте.
Нехай зійдуться!
Нехай зійдуться! Нехай зійдуться!
ОСТАННЯ ДУЕЛЬ
ЧАСТИНА ПЕРША Правда ЖАНА ДЕ КАРРУЖА
Виходьте на бій!
Ви всі помрете!
БИТВА ПІД ЛІМОЖЕМ 19 вересня 1370
Ви подохнете, як свині!
Ну ж бо!
Виходьте, ниці покидьки...
Ми не можемо просто чекати.
...і бийтеся!
Жане, П'єр дав наказ захищати міст.
До біса накази. За короля.
За короля!
Дякую.
Я не вибачатимуся за те, як мужньо ви боролися сьогодні.
Для мене було честю бути поруч з вами.
Лімож утрачено.
І наші союзники не змогли захопити порт у Бресті.
Наш новий сюзерен, П'єр,
припинив кампанію та викликає нас додому.
Вирушаємо на світанку.
Добре сказав.
За короля.
П'єр, мабуть, не задоволений.
Були врятовані життя.
Але не в Ліможі.
Повертаймося додому, друже мій.
Сьогодні ти врятував моє життя.
Дякую.
ФОРТ БЕЛЛЕМ 1377
Назвіться!
Сквайр Жан де Карруж.
Син капітана цього форту.
Відкрити ворота!
Те, що П'єр обрав замок твого батька для церемонії, - велика честь.
Я повинен бути готовим прийняти командування після смерті батька.
Молюся, щоб це було не скоро.
Батьку. Мамо.
Капітане. Міледі.
Сквайри.
Не змушуйте нашого сюзерена чекати.
Я служитиму вам усе своє життя.
Я ваш васал і служитиму вам усе своє життя.
Мілорде, я ваш васал і служитиму вам усе своє життя.
Я ваш васал і служитиму вам усе своє життя.
Мілорде, я ваш васал і служитиму вам усе своє життя.
- Мілорде... - Ближче.
Мілорде, тепер я ваш васал.
Присягаюся, що служитиму вам усе життя.
Назвіться.
Це я. Єлена Троянська.
Ле Грі.
Радий тебе бачити, мій друже.
Хоч я тут не лише як друг.
На жаль, я не назвав усіх причин свого візиту.
Говори.
П'єр доручив мені стягнення боргів.
Зрозуміло.
Я вже навідався до всіх орендарів у його володіннях.
А тепер...
Ти прийшов до мене.
Я прийшов до тебе.
Цей збір призначений для військової оборони.
Ти як ніхто знаєш, що ворог не спить.
Треба бути готовими.
Коли це я не був готовий битися за короля?
Ти бився.
Більше, ніж будь-хто.
Але це не все, чого хоче П'єр.
Ні, П'єр хоче...
П'єр хоче гроші, які йому заборгували.
У мене їх немає.
Чума забрала пів моєї робочої сили.
Рента впала.
Поля дають удвічі менше врожаю.
А вартість робочої сили зросла.
Так.
Як заплатили інші васали?
Вони заплатили, бо я наполіг.
Зрозумів.
І тепер наполягатимеш зі мною?
Я поговорю з П'єром.
Він розсудливий.
Я поясню твою ситуацію.
Ти справжній друг.
Та я не можу повернутися з порожніми руками.
Авжеж.
Дякую.
Я подивлюся, що в мене є.
- Обміркуй це. - Я обміркував.
Неправда.
Нас очолить адмірал де В'єн.
Англійці грабують півострів Котантен цієї миті.
Чума забрала твоїх дружину та сина.
Я не дивитимуся, як падає Нижня Нормандія.
Подолай свою черствість.
У тебе немає спадкоємця.
Якщо помреш, усе, що маєш, перейде до графа П'єра.
Упевнений, П'єрові це відомо.
Він не милує мене так, як тебе.
Але тобі є заради чого жити.
Заради чого мені жити?
Заради твого імені.
Воно занадто шляхетне, щоб ставитися до нього так необачно.
Твій батько - капітан Беллема.
Коли він помре, ти успадкуєш гарнізон і все інше в додачу.
А я твій друг.
І є багато тих, хто, як я, воліє, щоб ти не загинув.
Це не безглуздий вчинок.
Я не йду просто повоювати.
Тоді навіщо?
Жаку.
Я...
розорився.
Мені потрібні гроші.
НОРМАНДІЯ 1380
Слава королю!
- Вони повернулися! - Мерщій!
- Я візьму це. - Дозвольте допомогти, сер.
Поверніться, мілорде.
Підніміть руку.
Візьми їм ще хліба.
Сюди. Вони хочуть ще.
Робер де Тібувіль.
Це він надає нам притулок та харчі.
Де Тібувіль?
Хіба не він примкнув до англійців у Пуатьє?
Так, але його помилували разом з іншими.
Тепер він із нами.
І залишиться, як не хоче біди.
Обережно, Жане.
Тут у нас є дах над головою.
До того ж
у нього чудовий винний льох.
Яка красуня.
Вона де Тібувіль?
Так. Її рід древніший, ніж твій.
Це його єдина донька.
Із хорошим посагом.
Авжеж, чоловік понесе ганьбу її батька...
Та навряд чи страждатиме, зачинаючи спадкоємця.
Панове, ласкаво просимо.
Ви боролися мужньо.
Дякуємо за гостинність.
- Знайомтеся... - Жан де Карруж.
Ваша репутація вам передує.
І ваша теж.
Я радий приймати вас і ваших людей.
Справедливо підтримати людей, які воюють за короля.
Певних речей навчаються пізніше в житті.
Дозвольте представити мою доньку.
Маргеріт.
Маргеріт, це сквайр Жан де Карруж.
Міледі, приємно з вами познайомитися.
Мені також.
Ця земля - також частина посагу.
Вона починається з мисливського угіддя.
А тут? На півночі?
Ону-ле-Фокон.
Як я сказав, починаючи з мисливського угіддя.
Цей шматок я також хочу.
Авжеж.
Амінь.
Я дуже ревнивий, міледі.
Сьогодні ви моя і будете танцювати тільки зі мною.
І так буде завжди.
Не хвилюйся.
Ось вона.
Ділянка починається з гирла річки
і простягається аж до того пагорба.
Тож це Ону-ле-Фокон.
Ця земля повинна була бути частиною посагу Маргеріт.
Їй тут дуже подобалося.
А П'єр просто віддав її тобі.
У подяку за мої послуги.
Його бухгалтерія була занедбана.
Щойно я все впорядкував і зібрав борги,
як усе стало на свої місця і його статки зросли.
Так він висловив свою вдячність.
Я цього не просив.
Граф щедрий та запальний.
Давай поїмо.
От би ти побачив сади Ону-ле-Фокону.
У нас росли троянди та лаванда.
Тоді ми посадимо їх тут.
Пам'ятаю гойдалку, що батько змайстрував на найбільшому дереві.
Я знайду найбільше дерево і зроблю таку саму.
У мене такі чудові спогади про проведені там літа.
Шкода, що П'єр забрав цей маєток у твого батька.
Знаю, що ти сумуєш.
Тільки так він зміг розплатитись із боргами.
А тоді П'єр просто віддав його Жаку Ле Грі в подарунок.
Усім сквайрам роблять такі щедрі подарунки?
Ле Грі - щедріші, ніж іншим.
П'єр довіряє йому як нікому.
Можливо, Ону-ле-Фокон не втрачений назавжди.
Можливо, я цього так не залишу.
Жане.
Любове моя, я проливав кров за короля.
Він знає, хто я.
Може, я впливовіший, ніж здається.
Я знаю, що ти впливовий.
Цю земля обіцяли мені як частину посагу моєї дружини.
У клопотанні відмовлено.
Рішення безпосередньо від його величності короля.
Ви сквайр Жан де Карруж?
Так.
Що тут написано?
Це про вашого батька.
Відчинити ворота!
Залиште нас.
Я був у Парижі, коли дізнався про це.
Твій батько помер спокійно.
Уві сні.
Я розгублена.
Мені сказали виїхати за місяць.
Ти не зробиш цього.
Я прийму командування.
Твої кімнати, слуги - усе залишиться...
Жане, невже ти не чув?
Ти не заступиш свого батька
на посаді капітана Беллема.
Що ти маєш на увазі?
Навіщо ти судився з графом за шматок землі?
Щоб справити враження на наречену?
Ця земля була мені обіцяна. Це було оскарження.
Ти зробив графа П'єра ворогом.
Так було правильно.
Правильно. Правильного не існує.
Є тільки сила чоловіків.
Ти подав на нього до суду і заробив собі могутнього ворога.
Із твоїм батьком був нелегко, але він багато розумів про цей світ.
Хто ж посяде місце мого батька?
Доброго дня!
Приєднуйся до нас, сквайре.
У нас святкування.
Я не залишуся, мілорде.
Я не хочу переривати таку урочистість,
та моя честь не дає мені мовчати.
Я розгнівався, але говорив добре.
Я сказав П'єрові:
"Чи можете ви встати як людина честі, як мій сюзерен
і сказати, що я недостойний успадкувати командування,
яке мої дід та батько очолювали останні 20 років свого життя,
що я недостойний командувати гарнізоном та захищати Беллем?"
І що сказав П'єр?
І там був Ле Грі,
якому я врятував життя, сидів поруч...
увесь такий капітан, не здатний подивитися мені у вічі.
Його поради для мілорда мов трунок.
Він шепотів йому на вухо, чорнив моє ім'я.
Але ж ти цього не сказав.
Сказав.
Нам більше не раді при дворі.
Жане...
Нехай.
РІК ПО ТОМУ
Мілорде.
Жане, надійшло запрошення.
Твій друг Жан Креспен запросив нас до себе.
Вони святкують народження першої дитини.
Хлопчика.
Чудова новина.
Після подій у Беллемі минув рік.
Ми могли б з'явитися там
і показати, що не зламались, незважаючи на то все.
Здорова дитина в ці часи -
привід для святкування.
Я б не зміг позбавити аржентанських холопів
можливості побачити істинну дворянку.
Замов собі сукню.
Цей готовий. Нам потрібно ще сіна.
Я така рада, що ти погодився поїхати.
Це піде тобі на користь, кохання моє.
Жане, яка радість. Ми давно не бачилися.
Вітаю, друже мій.
- Чудово виглядаєте. - Дякую.
Ласкаво прошу.
Пробачте, міледі.
- Ле Грі. - Карруж.
Мир! Правильно! Молодці!
Щоб не було ворожби між слугами короля.
Ми всі йому потрібні.
Підтримую. Добре сказав, старий друже.
Маргеріт, підійди.
Поцілуй мого старого друга на знак прихильності сім'ї Карружів.
Люба, я повернуся за кілька місяців.
Я буду в безпеці з Аліс і твоєю матір'ю,
але сумуватиму за тобою.
Така моя робота.
Я тебе забезпечую.
А що отримуєш ти?
У мене є все, що потрібно.
Крім спадкоємця.
Кохання моє.
На все воля Божа.
Посвячую вас у лицарі в ім'я Господа!
Встаньте.
Жан де Карруж!
На честь вашого служіння нашому королю.
Тихо!
Посвячую вас у лицарі в ім'я Господа!
Встань.
Солдати! Готуйтеся до бою!
ШОТЛАНДІЯ 1385
Сер?
Чому вони біжать?
За короля!
Наш лорд повертається!
Вони їдуть!
Лорд повертається!
Наш лорд повертається!
Він їде!
Ласкаво просимо додому, сер!
Мілорде, тобі недобре.
Жар - це все, що я привіз із того мерзенного місця.
Але тепер ти лицар.
Завтра я мушу їхати до Парижу.
На тиждень.
Навіщо?
Скарбник заплатить мені.
Жане, ти нездоровий.
Достатньо здоровий для подорожі.
До Парижу?
Це три дні їзди.
І Аржентана.
Обов'язок вимагає, щоб я звітував П'єру.
Усі будуть в захопленні, що ти лицар.
І ти здивуєш тих, хто не очікував твого повернення, сер Жан.
ПАРИЖ 1386
Сер Жан де Карруж?
Підпишіться тут.
300 золотих монет.
Сер.
Я буду у своїй кімнаті.
На добраніч.
Кохання моє.
У чому справа?
Мама знову сварилася з тобою?
Ні.
Я скучив за тобою.
А ти за мною не скучила?
Я дуже скучила за тобою.
Тоді давай лягати в ліжко.
Що? Що таке, кохання моє?
В один із днів, коли тебе не було,
твоя мати поїхала у справах у Сен-П'єр.
Так.
Вона забрала із собою слуг, і я залишилася одна.
Вона забрала Аліс?
Я наказав їй так не робити.
Вона забрала всіх слуг.
Незабаром без попередження з'явився чоловік.
Я його знала, тому впустила.
Але він був не один.
Він напав на мене.
Він наліг на мене, я протестувала.
Я кричала щодуху, але тут нікого не було.
Він був сильніший. Я не могла нічого вдіяти.
Мене згвалтували.
Хто? Хто це зробив?
Хто?
Жак Ле Грі.
Ти кажеш мені правду?
Так. Так.
- Це правда? - Я кажу правду.
Ти повинен мені вірити.
Повинен.
Ти моя любов.
Іди сюди.
Я не був поруч, щоб тебе захистити.
Пробач мені, будь ласка.
Прошу.
Жане.
Я хочу, щоб він відповів за те, що зробив.
І він відповість.
Він відповість.
Забери мечі!
Проведи їх, будь ласка.
Візьми коней.
Відведи їх звідси.
Проведи їх.
Тож я прошу вашої допомоги.
Маргеріт - моя дружина, і її образили.
Я не залишу це безкарним.
Ваша єдина можливість - через П'єра.
Та чи проведе він слухання?
Розказуйте історію, яку почули.
Переказуйте її всюди всім, хто слухатиме.
Про нас пліткуватимуть.
Якщо історія стане відома по всій Нормандії,
П'єру доведеться провести слухання.
У мене є план.
Я прошу дуель на смерть.
Цей звичай відмінили кілька років тому.
Не зовсім, ваша світлосте.
Це правда, що за вашого життя поєдинки не відбувалися,
але вони дозволені.
Це вимагало б скликання усіх членів Паризького парламенту.
Усіх 32 членів суду вашої величності.
Один із нас збрехав.
Нехай нас розсудить Бог.
Сер Жан, якщо ви програєте дуель
і цим доведете, що звинувачення брехливі,
на вашу дружину чекатимуть тяжкі наслідки.
Бог збереже тих, хто говорить правду.
А правда переможе.
Я не боюся.
Чудово.
ПАЛАЦ ПРАВОСУДДЯ
Його величність, король Карл VI!
У якій справі ви звертаєтеся до цього суду?
Найпрекрасніший і наймогутніший королю,
правителю наш,
дозвольте назватися.
Я, Жан де Карруж,
лицар,
є апелянтом у вашому суді.
Я звинувачую цього сквайра
у наймерзеннішому злочині
проти моєї дружини,
леді Маргеріт де Карруж.
Я заявляю, що на третьому тижні минулого січня
цей Жак Ле Грі
злочинно
та ницо
оволодів моєю дружиною проти її волі в нашому будинку.
І якщо цей Жак Ле Грі
заперечує свій злочин,
я готовий
довести свої обвинувачення своїм тілом проти його
та принести йому смерть у призначений час.
ЧАСТИНА ДРУГА Правда ЖАКА ЛЕ ГРІ
Виходьте на бій!
Ви всі помрете!
Ви подохнете, як свині!
Ну ж бо!
Виходьте, ниці покидьки...
Ми не можемо просто чекати.
...і бийтеся!
Жане, П'єр дав наказ захищати міст.
- До біса накази. - Тебе провокують.
Щоб ми покинули міст, і вони змогли взяти Лімож.
Тоді вони отримають, що просять!
Мій син дурень. Залиш його!
Якщо піде один, він помре.
За короля!
Я знаю, що він упертий.
Так, упертий, важкий, ревнивий,
- запальний, дратівливий, нерозумний... - Так, мілорде.
...дурний. І ренту вчасно не платить.
Але я вважаю його другом.
Він не послухався мене, і Лімож упав.
Він вважав, що досягне успіху. Його наміри були добрими.
Він не веселий.
Невже ти хочеш бачити його похмурість в Аржентані?
Він нудить довкола чорною хмарою.
Мілорде, ми з ним боролися пліч-о-пліч і пройшли пекло.
Він вірний.
Як і мої кляті гончі.
Роби як хочеш. Вирушай.
Я дуже низької думки про нього.
А про тебе - високої.
Це твоя найкраща якість.
Дивися, щоб вірність тебе не засліпила.
- Дякую, мілорде. - Так.
Ле Грі!
Золото? Чи сандал?
- Золото. - Авжеж.
Золото.
МАЄТОК П'ЄРА Д'АЛАНСОНА
Ні, ні. Знаю, знаю...
Пані та панове.
Зазвичай наша господиня, віконтеса,
моя дружина, леді Марі Шамаяр
зустрічала б із нами схід сонця,
співала б голосніше, перетанцювала б
та перепила б вас усіх.
Однак вона дуже швидка і виношує нашу восьму дитину
за 14 років шлюбу.
На добраніч, дорогі друзі.
Я не чекатиму ні на кого.
Точно не на свого чоловіка.
Добраніч, любий.
Кохання моє.
Усе правильно.
На добраніч.
А тепер можна починати вечірку.
На чому ми зупинилися?
Латуре, читай.
Я не читаю на латині.
Ти взагалі не читаєш.
Я прочитаю. "Книга любові".
Правило номер 24.
Хто-небудь?
Сквайре?
"Нове кохання проганяє старе".
Щира правда.
Схоже, у нас є сквайр із прихованим талантом.
Читай, читай.
Правило любові номер чотири.
"Любов завжди зростає
або спадає".
Нахабний мерзотник!
Він тебе знає.
"Одну жінку можуть любити двоє чоловіків.
Одного чоловіка можуть любити дві жінки".
Добре прочитав.
Іди сюди.
Якщо побіжиш, я тебе переслідуватиму.
Нічого собі, він це серйозно.
Ні! Ні! Ні!
Ні!
Ні! Ні! Ні!
Який грубий клієнт.
Ні!
І сильний.
Прийми в собі моє зло.
П'єре!
Ходімо, П'єре.
Чудово!
П'єре.
Життя прекрасне.
Вовки теж не спали.
Ваша дружина скоро прокинеться.
Краще бути тоді з нею.
Вагітна та істерична.
Я волію ризикувати з вовками.
Скажи мені, сквайре,
як солдат може бути ще й освіченим?
Я народився без імені та без статків.
Я готувався до життя в церкві.
Вимоги...
мене не влаштовували.
Ні, ні.
Мені близька розпуста.
Вона мені легко дається.
І на числах ти також знаєшся?
Так, мілорде.
Тоді я дещо тобі розповім, але це між нами.
Звичайно.
У мене повна плутанина в рахунках.
Чи не міг би ти привести їх до ладу?
Як таке можливо?
Ренту сплачують із запізненням. Рахівники недбалі.
Мілорде, васали утримують гроші, які призначені вам.
Чума забрала половину робочої сили.
Врожаї низькі. Оплата праці зростає.
Я знаюся на числах, і ці проблеми вас не стосуються.
Ви завжди повинні бути готові зібрати армію.
Цього не буде, якщо ви не платоспроможні.
А коли кажуть, що в них немає грошей?
Нехай говорять це мені.
Що ж.
Я хотів поговорити з твоїм лордом.
Це питання між нами. Більше не перебивай мене.
Подивімося на мапу.
Добре?
У мене є земля в Бурі.
Ні, друже, ні.
Що тут?
Ону-ле-Фокон.
Ні.
Це один із моїх найцінніших маєтків.
Він стане частиною посагу моєї дочки.
Я не можу просто віддати його.
Друже, П'єр не просить вас віддати йому ваш найкращий маєток.
Але Ону-ле-Фокон вартий вдвічі більше, ніж мій борг.
Подумайте, як приємно буде позбавитися боргів.
Чув новини з півночі?
Знайшовся настільки відчайдушний батько,
що віддає свою доньку за Жана де Карружа.
Справді?
Так, Робер де Тібувіль, зрадник.
Карружу потрібен спадкоємець.
Чи вона єдина дворянка в Нормандії?
Гроші йому теж потрібні.
Їй є що запропонувати.
Вона багата, молода. Кажуть, красива.
Так, але її батько зрадив короля.
Я не вигороджую Робера де Тібувіля.
Шкода, що йому не відрубали голову за зраду.
Він би уникнув такого приниження.
Обережно.
Так. Ось, хлопче.
Кров оленя.
Знак пошани.
Молодець, Етьєне! Чарльзе.
Що?
Він судиться зі мною.
Заходь. Знімай штани.
Він судиться зі мною!
- Хто? - Зі мною!
За землю, яка належить мені по праву.
Жан де Карруж подав позов до суду через шматок землі.
Навіщо йому судитися через землю?
Тому що ви віддали її мені.
Він судиться з нами обома.
Не бачу нічого смішного, мілорде.
Як судитися через те, що ніколи не було твоїм?
Сквайре.
Нарешті ти погодишся зі мною щодо Жана де Карружа?
Він каже, що донесе справу до короля.
За якого він проливав кров.
Король - мій двоюрідний брат.
П'єре.
І я, і ти - ми всі проливали за нього кров.
Друже, ця справа вирішена.
Я сподівався здивувати тебе на суді.
Але ти з'явився і затьмарив досить перспективний вечір.
Тож я скажу тобі зараз.
Жан де Карруж не буде новим капітаном Беллема.
Ти станеш новим капітаном Беллема.
Отака проста магія.
Карруж розлютиться.
Щира правда. А тепер знімай свої штани.
Незначна затримка.
Хто хоче допомогти відновити мій попередній стан?
Іди сюди.
Сюди, мій хлопчику! Ле Грі!
Я захищатиму фортецю Беллем
і командуватиму гарнізоном як капітан
з усіх своїх сил
проти всіх ворогів мого короля.
Жак Ле Грі.
Капітане, встаньте. Нехай вам віддадуть пошану.
Доброго дня!
Приєднуйся до нас, сквайре.
У нас святкування.
Я не залишуся, мілорде.
Тільки не кажи мені, що знову будеш судитися.
Ви можете сміятися,
але не можете зробити правильним неправильне.
То просвіти мене, що правильно.
Бо востаннє ти з'явився, щоб судитися зі мною
за землю, якою я володів законно
і яку подарував своєму найвірнішому сквайру
за надані мені послуги.
Які твої права на землю, якою ти ніколи не володів?
Я знаю все про вашого сквайра.
Якому ви подарували землю.
І який став капітаном замість мене.
Друже, прошу.
- Поговорімо наодинці. - Ні!
Нехай усі чують!
Я цього не прийму!
Мій батько, 20 років, мій батько...
Я чекав 20 років!
Ніхто з присутніх не скаже поганого про твого батька.
Ви просите ренту, я її сплачую.
Як людина честі
скажіть, невже я не капітан?
Скажете, що я не капітан?
Я скажу тобі, що мені заманеться.
Я вирішую, хто капітан Беллема.
Ось кого ви нагороджуєте.
Цього підлабузника.
Ви всі підлабузники!
Я судитимуся з вами за це!
Усього за три роки
ти зумів одружитися з донькою зрадника,
позиватися за землю, яка тобі не належала
і стояти переді мною,
вдруге погрожуючи судитися,
увесь час говорячи про обов'язок та честь.
Ось як ти мені служиш?
Я служу королю.
Королю.
Небеса та земля!
Небеса та земля що?
14.
37. 45.
15. 17 позичених...
Заходьте.
Привіт.
Думав, що ви спите, мілорде.
Так, чудовий...
добрий друже. Ні, збирався,
але побачив світло і здогадався, що це ти.
Мені краще працюється наодинці.
У вашій присутності важко працювати.
Я прийшов сказати, що не приєднаюся до тебе
на святкуванні Креспена.
Чому, мілорде?
Занадто далеко та холодно.
Залишимося тут і трахатимемо наших жінок.
- Ні. - Ні.
Ні, мені сказали, там буде Жан де Карруж.
Пора залікувати цю рану.
Він не зміниться. Навіщо намагатися?
Бо ворожнеча між вашими васалами
приносить тільки неприємності.
Боже милостивий.
І тому що колись я хрестив його покійного сина!
Колись я мав місце в його серці.
Роби, як знаєш.
Побачиш його таємничу дружину.
Мабуть, він випустить її у світ цей єдиний раз.
Сподіваюся, що він не забрав її книжок.
Дружина Карружа читає?
Кажуть, на багатьох мовах, як і ти.
Дивна пара.
Це так. Чудеса, та й годі.
- Поїдьте на свято, мілорде! - Ні.
- Ну ж бо! - Ні.
Забагато вина. Латинь підводить.
"Можна пробачити дитину, яка боїться темряви.
Трагедія - коли людина боїться світла".
Твоя порядність стане твоїм кінцем.
І порядності моїй немає кінця. Ні, мілорде!
Перерахуй!
Вибач.
Гадаю, вам сподобається.
Поїдемо з долини до гирла річки.
Там можна пообідати.
Мої слуги могли б приготувати пікнік.
О, Жаку Ле Грі, не обтяжуйте себе.
Я чула про вас усе від дам при дворі.
Вони просто хваляться.
Карруж.
Перепрошую, міледі.
Карруже.
Ле Грі.
Мир! Правильно! Молодці!
Щоб не було ворожби між слугами короля.
Зараз ми всі йому потрібні.
Підтримую. Добре сказав.
Маргеріт, підійди.
Поцілуй мого старого друга.
На знак прихильності сім'ї Карружів.
Браво!
Якщо ми...
Так.
Думаю... Ось так.
Прикро, що ми раніше не зустрічалися.
Невже?
Я й гадки не мав, що Карружу так пощастило з красивою дружиною.
Наскільки я чула, вам не бракує уваги красивих жінок.
І наскільки я чув,
у нас із вами багато спільного.
Що в нас може бути спільного?
Взаємне визнання нашої привабливості.
Ви природжений підлесник.
Я говорю тільки правду.
І що ще?
Ви читаєте?
Я також.
"Роман про троянду".
Такий нудний.
Нудний? Не те слово.
Мені припав до душі "Куртуазність Персіваля".
Це набагато складніший і цікавіший роман.
Розумна жінка.
Розкажи мені.
Він наївний і недалекий.
Але з таким щирим серцем він може претендувати на Грааль.
Я цим захоплююся.
Я розумію його.
Він знає, чого хоче...
...і не здається, доки не досягне свого.
Великі душі мають бути разом.
Не забігайте наперед.
Карруже.
Твоя дружина мене зачаровує, друже.
Думати - вже жадати, мілорде.
Грішить і вона, жадаючи мене.
Пробачте, будь ласка. Я б хотіла...
Мілорде.
Я ніколи не бачив вас таким.
І я себе, друже.
Із шотландського фронту погані новини.
Можливо, леді Маргеріт уже вдова.
Я б не поставив проти Жана де Карружа в бою.
Як думаєте, про що вони із Жаном говорять?
Думаєте, вони читають разом?
Але він неписьменний, правда?
Немає більшого обов'язку, ніж перед друзями.
Він більший за кохання?
Я не тренував його належним чином.
Це я винен.
Мілорди!
Це лицар, сер Жан де Карруж!
Мілорде, я повернувся із Шотландії, щоб звітувати.
Встаньте, сер лицар, говоріть.
Наші шотландські союзники не були нам раді.
Ми оточили Уорк.
Голосніше, сер лицар, вас не чути тим, хто позаду.
Ми оточили Уорк.
Мілорде, я повернувся
без трофеїв та без полонених.
І без п'яти з дев'яти сквайрів під моїм командуванням.
Я повернувся лицарем,
що проклинає годину, коли він ступив у Шотландію.
Так.
До нас уже дійшли новини
про вашу злощасну кампанію.
Трагічний результат, Жане.
Але точно не через твоє командування.
Правильно!
А тепер куди, Жане?
Я їду до Парижу.
Щоб скарбник розплатився зі мною.
Дуже добре.
Хороший солдат не буває довго без хороших грошей.
Я повернувся лицарем.
Уже вдруге ти не називаєш мене "сер".
Третього не буде.
Я не хотів вас образити, сер Жан.
Я не потерплю знущань
від цього сквайра,
який тиняється при дворі,
чекаючи на свої численні
подарунки,
і нічим не ризикує.
Нічим.
Він може отримати в цьому світі більше маєтків,
більше прихильності,
більше їсти, більше пити,
більше спати
і всіляко величати себе воїном.
Але в цій залі,
будь-якій залі
в моїй компанії
він називатиме мене "сером".
Сер.
Так точно,
добрий сер.
Приємного перебування у Парижі,
сер Жан.
Це все, Жане.
Мілорде.
Хто там?
Це я, Адам Лувель, міледі.
Адам Лувель?
Мені соромно просити про допомогу.
У коня злетіла підкова і...
Тут нікого немає.
Мені наказали не відчиняти.
Ні, звичайно.
Та чи можу я зайти всередину погрітися, поки коню міняють підкову?
Мені прикро, що доводиться просити вас.
На хвилинку. Прошу вас.
Міледі, пробачте за вторгнення.
Я люблю вас більше, ніж будь-кого, і зроблю для вас усе.
Усе моє - ваше.
Як ви можете так зі мною говорити?
А як мені з вами говорити, Маргеріт?
Міледі, ви мусите знати, що цьому не зарадити.
Мене поглинула любов до вас.
Як ви смієте?
Міледі, якщо мілорд жадає любові...
Замовчи!
Ви повинні піти. Будь ласка.
Ти чув даму. Залиш нас!
Мілорде.
- Я заміжня. - Так.
Для вас це важкий тягар.
Холодний, черствий чоловік, який не любить вас так, як я.
Хто не може оцінити, яка ви чудесна.
- Прошу. - Я бажаю вам лише щастя.
Я не можу дивитися на ваші труднощі.
Я знаю про вашу фінансову скруту.
Мій чоловік мене забезпечує.
Так.
Та чи знає він, що ви най...
найвишуканіша,
найчарівніша жінка?
Жінка,
якій я б присвятив життя.
Почуйте, що я вас кохаю.
Знаю, ви теж мене кохаєте. Ви мусите.
Ви мусите піти. Негайно, будь ласка.
Жанет!
Якщо побіжиш, я тебе переслідуватиму.
- Ні. - Так.
Ні.
Ні!
Ні.
Будь ласка, ні.
Ви почуваєтеся винною, але, кохання моє,
благаю, нікому не розповідайте.
Заради власної безпеки.
Якщо ваш чоловік дізнається,
він може вас вбити.
Нічого не кажіть.
Я теж буду мовчати.
Не картайте себе, кохання моє.
Ми не могли стриматися.
Пробачте мені, отче, бо я згрішив.
Говори, сину мій.
Я несу гріх, що тягарем ліг мені на серце.
Що таке, сину?
Я вчинив гріх подружньої зради
проти чоловіка, якого я колись вважав другом.
Ти знаєш заповіді?
Так, отче.
Я прошу пробачення.
Сину мій, Матвій каже,
що кожен, хто хтиво дивиться на жінку,
вже вчинив подружню зраду з нею у своєму серці.
Хіба любов є гріхом, отче?
Як можна каятися у любові?
Це робота диявола.
Спокусниця ввела тебе в оману.
Як Єва звела Адама з Божого шляху.
Це не любов.
Тоді чому?
Бог чесний.
Він не дасть більшу спокусу, ніж ти можеш винести.
Це тест.
- Друже. - Мілорде.
Сядь.
Тобі треба сісти.
Випий.
Випий до кінця.
Це можна сказати тільки прямо.
Проти тебе висунули неймовірні обвинувачення.
Очевидно, Жан де Карруж
і багато інших
розповідають усім, хто слухає,
що ти
оволодів його дружиною проти її волі.
Я не знаю, що сказати.
Чому вона так сказала?
Жаку, тут тільки ти і я.
Я мушу знати. Це серйозна справа.
Звинувачення неправдиві.
Авжеж, вона висловила звичний протест, але вона жінка.
Це було не проти її волі.
Навіщо мені таке робити?
Хіба мені не вистачає жіночої уваги?
Ні.
Але останнім часом ти сам не свій.
Так, зізнаюся, таких почуттів у мене ще не було.
Любов,
якої я досі не знав.
Я доклав усіх сил, щоб не повернутися до неї.
Ми знали, це неправильно...
Я зізнався у подружній зраді, здійснив покаяння.
Клянуся, звинувачення у згвалтуванні неправдиві.
Звичайно, це абсурд. Як я і підозрював.
Але я мушу захищати своє ім'я.
Не треба цього робити.
Я мушу захистити свою честь.
Знаю, ти прагнеш захистити своє ім'я та честь,
але простий люд не спроможний усвідомити такі тонкощі.
Вони не розуміють світ так, як ми.
Вони бачать тільки лиходіїв і героїв.
Мілорде...
Заперечуй усе.
Скрізь, завжди й усім у будь-який момент.
Ти не вчинив подружньої зради.
Такого не було.
Доказів немає.
Це буде твоє слово проти слова Жана де Карружа.
Так, мілорде.
Доведеться пройти публічний судовий процес.
Тебе звинуватять у згвалтуванні.
Вердикт залежатиме від твого сюзерена,
який займатиметься цим питанням.
І який збіг,
це буду я.
Я проголошую Жака Ле Грі повністю невинним
і знімаю з нього обвинувачення.
Наказую анулювати кримінальну скаргу
та видалити запис.
Щоб не було більше питань із цього приводу.
За розповсюдження пліток
я покараю власноручно.
Це зрозуміло?
Щодо свідчень леді Маргеріт,
можна лише прийти до висновку, що їй це все наснилось.
Сповістіть про це рішення в Париж негайно,
доки цей нахабний лицар не потурбував короля цими дрібницями.
Так, говоріть.
Мілорде, мені повідомили,
що Жан де Карруж вже в Парижі.
Він подає звернення до його величності в цей самий момент.
Дідько.
Привілеї духовенства.
Тут немає що вирішувати.
Ви священнослужитель нижчого рангу.
Тож ви можете уникнути юрисдикції світського суду
і постати перед Церквою,
де умови більш сприятливі.
Священнослужителі
значно переважають серед обвинувачених у згвалтуванні.
Вони уникають серйозного покарання завдяки духовному сану.
Тож нехай твоєю справою займеться церква.
А що буде з моїм ім'ям?
У вас...
був роман?
Звісно, що ні.
Дивно, що вона звинувачує вас у згвалтуванні, ризикуючи своїм життям.
Навіщо їй це робити?
Уся Франція про це говорить, а я невинний.
Я сказав публічно, що цього ніколи не було!
І все ж під надзвичайним тиском, ризикуючи своїм ім'ям та репутацією,
леді Маргеріт сказала, що це сталося.
Формально справа не в ній.
Згвалтування не є злочином проти жінки.
Це злочин проти власності її чоловіка-опікуна.
У даному випадку Жана де Карружа.
Це питання не повинно вирішуватися смертельним поєдинком.
Його потрібно врегулювати без шуму.
Скористайтеся своїм духовним саном.
Я не боягуз.
Найпрекрасніший і наймогутніший королю, правителю наш,
дозвольте назватися.
Жак Ле Грі,
сквайр та відповідач.
Я заперечую
всі вищесказані звинувачення,
особливо
від Жана де Карружа,
що я злочинно
та ницо
оволодів його дружиною,
леді Маргеріт де Карруж,
на третьому тижні минулого січня
чи в будь-який інший момент.
І я наполягаю, на захист честі вашої величності,
що сказаний лицар
хибно
і злісно збрехав!
І що він брехливий
та нечестивий, бо сказав таке.
Тож я заявляю,
що з Божою допомогою
та з допомогою Божої матері
я зобов'язуюся зробити все необхідне, щоб довести свою невинність.
І лицар, і сквайр добре сказали.
Тепер вони повинні надати письмові свідчення,
отримавши які, суд виголосить вердикт за 14 днів.
Якщо один із них
спробує втекти з Парижу,
це рахуватиметься визнанням їхньої провини.
Буде наказано арештувати його
і повісити.
Король вирішить, чи бути поєдинку.
Що тепер?
ЧАСТИНА ТРЕТЯ Правда ЛЕДІ МАРГЕРІТ
Правда
Ви отримаєте монети, меблі, одяг та прикраси на суму 330 ліврів,
маєток в Монт-а-Гудо, а також...
А що з Ону-ле-Фоконом?
Я був змушений продати його графу П'єру.
Ви сказали, що ця земля відійде вашому зятю.
Хіба це не частина посагу?
Я не зміг сплатити ренту.
Ви мені обіцяли.
Ми це обговорювали.
Я даю гроші та запропоновану землю.
Це все, чим я володію.
А що пропонуєте ви за наречену?
Я пропоную вам шляхетне ім'я.
Я очікую, що вона зможе виконати свої сімейні обов'язки.
Понесе спадкоємця.
Моя донька сильна, здорова
і готова вшанувати шлюб.
Зачаття спадкоємця та інших дітей станеться швидко.
І буде плідним.
Продовжуйте.
Церемонія продовжується!
Ви ідеальна.
Сподіваюся, тобі було приємно.
Так, мілорде, дуже.
Я і подумати не міг про кращу шлюбну ніч.
Можливо, ми зачали в цю саму ніч.
Гадаю, вам сподобається. Поїдемо
- з долини до гирла... - Мілорде. Карруж.
Карруже.
Ле Грі.
Мир! Правильно! Молодці!
Щоб не було ворожби між слугами короля.
Маргеріт, підійди.
Поцілуй мого старого друга на знак прихильності сім'ї Карружів.
Хто той сквайр? Він небезпечно красивий.
У нього та ще репутація.
Якщо мілорд не повернеться з війни, я з радістю її зміцню.
Це все одно можна влаштувати.
- Марі. - Як ти можеш так говорити?
Мене не повинні ні бачити, ні чути з тобою.
Мій чоловік би мене вбив.
Зате ти померла б щасливою.
Він гарний.
Я чула, що він красномовний.
Так, він гарний і красномовний,
але мій чоловік йому не довіряє.
Я пишаюся тобою.
Я знаю, що примирення далося тобі важко.
Ти дала мені добру пораду.
Ти дуже добрий до Жака Ле Грі.
Він надмірно любить себе.
Але бачиш,
як посмішка і добре слово діють краще, ніж погрози.
Навіть якщо вони не справжні.
Поки мене не буде...
Окрім багатого врожаю,
наш добробут залежатиме від розведення цих коней.
А збір ренти?
Так, звичайно.
Стань там.
Я купив цю кобилу для розведення.
Вона з давнього роду бойових коней.
Вона дасть численний і цінний приплід.
Іноді різниця
між перемогою і поразкою, між життям і смертю...
Геть з дороги!
Зачиніть ворота!
Ні!
Спокійно!
Ні!
Спокійно, дівчинко.
- Тихенько! - Тримай її.
Не жеребець!
Ні! Не ти!
Не з моєю кобилою!
Ворота повинні бути зачинені!
Так, мілорде.
У кобили тічка!
Це не дріб'язкові питання.
Це коштує грошей.
Якби не я, тут би нічого не робилося.
Сподіваюся, твоя маленька смерть була пам'ятною та плідною.
Як жодна інша.
Чому я досі не завагітніла?
Я так хочу мати дитину.
Справа не в бажанні мати дитину.
Нам потрібен син.
Думаєш, я цього не знаю?
Я ні про що інше не думаю.
У мене не було цієї проблеми з першою дружиною.
Я повернуся за кілька місяців.
Ти будеш у безпеці з моєю матір'ю та слугами.
Ти не повинна залишатися без нагляду.
І не сумуй так.
Хочу бачити тебе в хорошому настрої, вирушаючи на війну.
Я пишаюся тобою, мілорде.
Подбай про маєток.
Щоб усе було в порядку.
Звичайно.
- Доброго ранку. - Міледі.
- Доброго ранку.
Доброго ранку, Анрі.
Доброго ранку, міледі.
Вагітність перебігає добре.
Так, міледі.
Тоді чому вона на прив'язі?
Хазяїн так наказав.
Мій чоловік знає багато
про їзду на конях.
Їхнє розведення я ввіряю тобі.
Для здоров'я кобилі краще пастися на волі.
То відв'яжи її.
Дякую, міледі.
Тут також рента за минулий місяць, міледі.
Ви не змогли заплатити?
Мілорд по неї не прийшов.
- Це незвично? - Ні.
Але це не біда.
Дякую.
Анрі?
Що, міледі?
А воли не надто повільні?
Цього року пізня відлига.
Їм важко йти.
Якщо хочемо встигнути посіяти овес, треба пришвидшитися.
Треба запрягти коней.
Ми ніколи не використовуємо для цього коней.
Хазяїн вважає, що вони занадто цінні.
Вони втратять цінність, якщо помруть з голоду.
Прослідкуй, щоб зробили.
Буде зроблено.
Бачу, ви загоріли, міледі.
- Ви добре виглядаєте. - Справді?
Мені не подобається, коли я червонію.
Але день був чудовий.
Рум'янець на обличчі свідчить, що ви живі.
Ледве.
Ви чули, що в село прибуває відомий кравець із Парижу?
Ви добре попрацювали, чому б не купити собі нову сукню?
Навіть не знаю.
Він копіює сукні королеви Ізабелли.
Вони дуже модні.
Я їх бачила.
Декольте дуже глибоке.
Таке глибоке, що можна побачити пірсинг на сосках королеви.
Не може бути.
- Саме так. - Невже вона...
Доброго вечора.
Схоже, усе працює досить добре.
Мені подобається виконувати ці завдання.
Мені це приємно.
До його повернення із Шотландії,
звичайно.
Однак прикро,
що ти не змогла скерувати чоловіка від конфлікту.
Жан робить те, що вважає за потрібне.
А що ви вишиваєте? Виглядає дуже гарно.
Мені гірко це казати,
але, мабуть, це щось,
що виявиться непотрібним.
Ви дуже жорстока.
Я хороша дружина.
Якщо виконуєш сімейні обов'язки.
Чи, може, тебе неможливо задовольнити.
Як ви спите?
Часто прокидаюся.
Мляві суглоби.
Гіркий присмак у роті?
Я не знаю.
Міледі, здається, ви страждаєте від дисбалансу чотирьох гуморів.
Насамперед чорної жовчі.
Ви дуже меланхолійна.
Ваше тіло холодне і сухе.
Можливо, це
в поєднанні з різними іншими факторами,
враховуючи Божу волю,
може перешкоджати зачаттю.
Вкрай важливо, щоб вам було приємно в кінці
так само, як вашому чоловіку. Тоді ви можете зачати.
Ви цього досягаєте?
Так.
Вам приємні зносини з вашим чоловіком?
Так, звичайно, лікарю.
Хоч я не впевнена, що переживаю "маленьку смерть", як то кажуть.
Якщо ви вважаєте, що це приємно, то ви її відчуваєте.
Дуже добре.
Повернувшись, Жан буде вдячний,
адже я впорядкувала рахунки та все інше.
Можливо, він буде не проти витрат.
Давай удвох купимо сукні.
Здивуй свого нового чоловіка.
Йому б це не сподобалось.
Він би сказав, що в мене достатньо суконь.
Я щойно вийшла заміж,
а вже розумію тягар цієї домовленості.
Ви молодята.
Навряд чи ти відчуваєш тягар.
Бернар дуже бережливий,
і він не любить мене цілувати.
Я думала, що він стане приємнішим,
а він став більш відразливим.
Тож я вважаю, що без поцілунків -
це полегшення.
Він не такий красивий та щедрий, як Жан.
Мій шлюб не позбавлений своїх проблем.
Я зараз підійду, дами.
Дякую.
Незважаючи на неприємні риси характеру Ле Грі,
його важко назвати некрасивим.
Хоч він і грубий.
Та агресивний.
Вони всі такі дурні.
Згодна.
З поверненням, сер.
З поверненням, кохання моє.
Я така рада тебе бачити.
Боже милий, Маргеріт,
ти втратила гідність?
Іди нагору, доки інші не вирішили, що ти шльондра.
Я твоя дружина.
Ласкаво просимо додому, мій мужній сину.
Дякую.
Якби я бачила сукню чи знала, що її шиють,
я б це зупинила.
І як би ви це зробили в моєму домі?
Цікаво.
Ти дозволиш дружині говорити так зі мною?
Маргеріт - доросла жінка, мамо.
Вона сама приймає рішення.
І вчиться на власних помилках.
Завтра я мушу поїхати до Парижу.
На тиждень.
Але ти хворий. Краще залишся вдома.
Так, будь ласка, залишся.
Мені заборгували гроші.
- Я хочу їх забрати. - Авжеж.
Може, навідаєшся до старих друзів.
Ле Грі в Аржентані.
Чому Ле Грі?
Будь ласка, прослідкуй, щоб Аліс завжди була з нею.
Я забороняю тобі залишати будинок.
Це небезпечно.
Я хотіла б побачити своїх подруг.
Ми тут такі ізольовані.
Саме так.
- Ви кудись їдете? - Так.
Коли ви повернетеся?
Коли впораюся зі своїми справами.
До настання ночі.
Жан наказав не залишати мене одну. Ви чули.
Антуане!
От свиня.
Вісім, дев'ять, 10, 11, 12...
Сидіти.
Хто там?
Це я.
Адам Лувель, міледі.
Адам Лувель?
Доброго дня.
Я повинен просити вас про допомогу.
У коня злетіла підкова.
Нікого немає. Мені наказали не відчиняти.
Авжеж. Я розумію.
Та чи можу я
зайти всередину, поки йому міняють підкову?
Щоб зігрітися.
Це ненадовго.
Це незручно.
- Мені дуже прикро. - Прошу.
Я не сам.
Міледі, пробачте за вторгнення.
Я люблю вас.
Більше, ніж будь-кого.
І я зроблю для вас усе.
Усе моє - ваше.
Як ви можете так зі мною говорити?
А як мені з вами говорити, Маргеріт?
Міледі, ви мусите знати, що цьому не зарадити.
Мене поглинула любов до вас.
Як ви смієте?
Міледі, якщо мілорд жадає любові...
Ви повинні піти. Будь ласка.
Ти чув даму. Залиш нас!
Мілорде.
- Я заміжня. - Так.
Для вас це важкий тягар.
Холодний, черствий чоловік, який не любить вас так, як я.
Хто не може оцінити, яка ви чудесна.
Прошу, не говоріть про мого чоловіка.
Я бажаю вам лише щастя.
Я не можу дивитися на ваші труднощі.
Я знаю про вашу фінансову скруту.
Мій чоловік мене забезпечує.
Так.
Та чи знає він, що ви найвишуканіша,
найчарівніша жінка?
Жінка, якій я б присвятив життя.
Почуйте, що я вас кохаю.
Знаю,
ви теж мене кохаєте. Ви мусите.
Ви мусите піти. Будь ласка.
Маргеріт, не опирайтеся.
Жанет!
Якщо побіжиш, я тебе переслідуватиму.
Жанет!
Ні! Ні!
Іди сюди.
Ні.
Ні!
Ні! Ні! Ні!
Ні!
Ні! Прошу.
Будь ласка, не робіть цього.
Будь ласка.
Це наш момент.
Прошу.
Ви почуваєтеся винною,
але, кохання моє, благаю, нікому не розповідайте.
Заради власної безпеки.
Якщо ваш чоловік дізнається, він може вас вбити.
Нічого не кажіть.
Не картайте себе, кохання моє.
Ми не могли стриматися.
Міледі, ми повернулися.
Вона взяла нового кухаря, і їжа була досить смачною,
крім сиру.
Саме цей сир мені ніколи не подобався, але він усюди.
Дякую.
Є один...
Я забула, як він називається.
Він пронизаний різними кольорами.
Ти знаєш його назву?
Може, рокфор.
Ні, не рокфор. Він не такий сильний, як рокфор.
Він має певну текстуру, яку добре використовувати в кулінарії.
Міледі.
Ви нічого не їли.
Ви захворіли?
Леді Карруж цікавиться вашим емоційним станом.
Мій емоційний стан у порядку. Дякую, Аліс.
Не відчиняйте двері.
Це Марі. Я прийшла до Маргеріт. Вона вдома?
Нехай.
Це я.
- Заходьте. - Доброго дня.
Маргеріт!
Я ще не відчувала такої радості. Я вагітна.
Я вагітна.
З тобою все гаразд?
Ти сама на себе не схожа.
Ти не рада за мене?
Я дуже рада за тебе.
Сер.
Я скучив за тобою.
А ти за мною не скучила?
Я дуже скучила за тобою.
- Тоді давай лягати в ліжко. - Жане...
- Маргеріт, мене довго не було. - Я не можу.
Що ти маєш на увазі?
Я маю тобі дещо сказати.
Що?
В один із днів, коли тебе не було, твоя мати поїхала у справах
у Сен-П'єр.
Так.
Незабаром без попередження з'явився чоловік.
Я його знала, тому впустила.
Але він був не один.
Жак Ле Грі увійшов до нашого дому без мого дозволу і...
- Що з Ле Грі? - Він оволодів мною в цій кімнаті.
У цьому ліжку.
Він згвалтував мене.
Ти кажеш мені правду?
Прошу.
Це правда?
Жане, будь ласка! Я кажу правду. Ти повинен мені вірити.
Я кричала.
Я кричала щодуху.
Він тебе змусив?
Він згвалтував мене.
- Ти його не спровокувала? - Ні, Жане.
Ти не могла втекти?
Він наліг на мене, я не могла дихати.
Чому від нього самі прикрощі?
Жане, я хочу розказати правду.
Я не буду мовчати.
У мене немає правового статусу без твоєї підтримки.
Тоді ти її отримаєш.
Іди сюди.
Він не буде останнім, хто ліг із тобою.
- Жане... - Давай.
Іди сюди!
Міледі,
ви клянетеся своїм життям,
що те, що ви кажете, правда?
Клянусь.
Чи поклянетеся ви перед Богом?
І всією Францією?
Так.
Тоді ми будемо боротися.
Маргеріт - моя дружина,
і нас образили.
Я не залишу це безкарним.
Ваша єдина можливість - через П'єра.
Та чи проведе він слухання?
Розказуйте історію, яку почули.
Переказуйте її всюди всім, хто слухатиме.
Про нас пліткуватимуть.
Якщо історія стане відома по всій Нормандії,
П'єрові доведеться провести слухання.
У нас є план.
Марі?
Залишся ненадовго.
Чому ти на мене не дивишся?
Я не можу.
Марі?
Ти забула?
Ти не раз казала, що вважаєш Ле Грі красенем.
І ти теж.
Я не скаржуся на згвалтування.
Марі!
Ти мені не віриш.
Я мушу йти.
Ні, Жане! Це не те, чого я хочу!
Не те, чого ти хочеш?
Чи не можна просто судити його за злочин у суді?
П'єр - це суд!
Якщо ти звернешся до короля, він підтримає П'єра, як робив раніше.
Я не звертатимуся до короля.
Я звертатимуся до Бога.
Маргеріт, навіщо ти це зробила?
Бо те, що зі мною сталося, неправильно.
Чоловіки, як Ле Грі, беруть жінок, коли хочуть
і скільки хочуть.
Ти думаєш, ти хто?
Мій син може померти.
Це його вибір. Не мій.
Ти така сама, як селянки, з якими забавляються солдати,
коли воюють.
Вони що, скаржаться?
Я не можу мовчати. Я повинна розказати.
Маргеріт!
Усе, що ти зробила, - це зганьбила нашу родину.
Я кажу правду.
Правда не має значення.
Ти дивишся на мене, ніби я ніколи не була молодою.
Мене згвалтували.
І незважаючи на мої протести та відразу,
я не пішла плакатися до свого чоловіка,
у якого були інші справи.
Ні, я встала
і продовжила жити далі.
Але якою ціною?
Якою ціною?
Я живу.
Ви заплатили дорогу ціну за це право.
Згідно з декількома свідками ви казали іншим,
що вважаєте месьє Ле Грі красенем.
Можливо, вам приснилася ця подія,
бо ви хотіли, щоб це було правдою.
Так, ми з деякими подругами якось говорили,
що він гарний, але я сказала, що знаю, що він ненадійний.
Сказати, що чоловік привабливий, - нічого іншого не означає.
Якщо одна з цих жінок - ваша найближча подруга,
навіщо їй ділитися цією інформацією із судом?
Я не знаю.
Скільки років ви із Жаном де Карружем разом?
П'ять.
За цей час
ви не завагітніли
спадкоємцем.
Ні, месьє.
І ось ви
пів року після того, що, за вашими словами, сталося,
на шостому місяці вагітності.
Може, у вас є інший коханець,
і ви звинуватили Ле Грі, щоб приховати це.
Я вже казала, що я вірна своєму чоловікові.
Вам подобається мати статевий акт з вашим чоловіком?
Так, звичайно.
Це не обов'язково звичайно.
Вам відомо, що не можна зачати дитину,
- якщо ви не відчуєте задоволення в кінці. - Так.
Так.
І ви відчуваєте задоволення в кінці?
Так. Відчуваю.
Згвалтування не може викликати вагітність.
Це наука.
Тому суду лишається дивуватися,
як після п'яти років подружніх відносин
ваша вагітність -
такий збіг обставин.
Скажімо, ми повіримо, що ви говорите правду
і що це справді сталося,
можливо, вам це сподобалося
більше, ніж ви готові визнати.
Поясніть мені, як можна насолоджуватися згвалтуванням.
Ви відчули задоволення?
Просто дайте відповідь.
Я не відчула задоволення!
Чи є ще питання?
Якщо ваш чоловік програє дуель, це продемонструє суд Божий
і розкриє, що ви свідчили неправдиво.
Я розумію.
Упевнений, ваш чоловік повідомив,
що за неправдиві свідчення жінки проти чоловіка
у справі про згвалтування
її роздягають, стрижуть,
надягають на неї залізний комір,
прив'язують до дерев'яного стовпа
та спалюють живцем.
Леді Маргеріт,
дуже часто
обвинувачені горять 20-30 хвилин,
до того як померти.
Я кажу правду.
Дуель відбудеться.
То ти вважаєш Ле Грі красенем?
Ти зганьбила мене
перед королем і всією Францією.
Ти знав, що буде зі мною, якщо ти програєш поєдинок.
Ти знав і не сказав мені.
Бог не покарає тих, хто каже правду.
Моя доля і доля нашої дитини залежатиме не від Бога,
а від того, хто з двох стариганів утомиться першим.
Як ти смієш так зі мною говорити?
А що мені втрачати?
Я благала знайти інший спосіб, а тепер мене можуть спалити.
Я ризикую своїм життям для тебе.
Ти ризикуєш моїм життям,
щоб битися зі своїм ворогом через твою гордість.
А наша дитина може залишитись сиротою.
Чи про це ти не подумав?
Ти лицемір.
Засліплений своїм марнославством.
28 грудня 1386
Я все закінчив.
Я готовий.
Я хочу залишитися трохи довше.
Вір, Маргеріт.
Я нарешті народила сина, якого люблю більше, ніж могла подумати.
І я можу не побачити, як він росте.
Це було моє життя.
Якби я знала, що правда позбавить мене цієї любові,
я б зробила те, що багато жінок робили до мене.
Нічого.
Ти вчинила правильно.
Ні, якщо я помру.
Я не така, як ти, Жане.
Дитині потрібна мати
більше, ніж матері потрібна правда.
Лицарі, починайте.
Леді,
за вашими доказами
я ризикую своїм життям у бою із Жаком Ле Грі.
Ви знаєте, що моя справа справедлива і чесна.
Я кажу перед усіма вами,
я сказала правду.
Тепер усе в Божих руках.
Нехай звершиться жорстоке правосуддя по милості Божій.
Молімося, щоб це закінчилось, як поєдинок у Фландрії.
Щоб Ле Грі в рукопашному бою відірвав яєчка Карружу.
Нехай зійдуться!
Нехай зійдуться! Нехай зійдуться!
Мерщій! Дай сюди!
Спис! Мерщій!
З дороги!
Спис!
Сокиру!
Карруж ще може стекти кров'ю.
Молю Бога.
Убий його! Убий його!
- Убий його! - Убий його!
Зізнайся!
Зізнайся мені.
Карруже, згвалтування не було.
Це було не згвалтування.
Це було не згвалтування!
В ім'я Господа,
ризикуючи прокляттям моєї душі...
Я не винен у злочині!
То будь ти проклятий.
Так.
Хай береже вас Бог, міледі.
Ні... Встань.
Ти гідний, лицарю.
Бог висловився,
показавши, що твоя справа справедлива та чесна.
Ти боровся мужньо та скромно.
Нехай Бог береже тебе та твою дружину.
Твоя дружина.
Хай живе Карруж!
Карруж!
Слава Карружу!
Карруж!
Дивися!
Сер Жан де Карруж через кілька років загинув у хрестових походах.
Маргеріт де Карруж тридцять років жила заможно й щасливо
як власниця маєтку Карружів.
Заміж вона більше не вийшла.
Переклад субтитрів: Татьяна Романюк