Teeter!﻿
Är det illa?﻿
Kom igen...
Jag vet, jag vet...﻿
När vi kommer tillbaka fixar doktorn till dig.﻿
Tack.
Ingen orsak.﻿
Det var väl inte så farligt?﻿
Nej. Inte alls.
Du borde ha knullat mig medan jag hade en ansikte, men det är lugnt.﻿
Kan jag få lite vatten, tack?
Den där låten du precis sjöng... Vad handlar den om?﻿
Ja...
Om döden, antar jag.﻿
-Är du bekant med döden? -Jag är lite av en expert.
-Du ser också ut att vara det. -Det kan man säga.﻿
I så fall...
...var den sista låten för dig.﻿
Vart ska du?
-Jag ska hem. -Var är det?﻿
-Jag har inte valt ut nåt än. -Får jag välja ett till dig?
Jag är inte mycket bättre än det du såg på scenen.﻿
-Jag har inte mer att ge. -Jag sköter givandet.﻿
Om jag inte var ett så eländigt sällskap skulle jag tacka ja.﻿
Så gör man en riktig jävla bulle.﻿
-Vad är det? -Jag är bara öm.﻿
I alla muskler. Varenda en.
Jag förstår dig. Så kände jag efter varje operation i tio år.﻿
-Vande du dig aldrig? -Lite, men det ska inte du.
-Det där gör du väl aldrig om? -Nej. Nu har jag fått ut det.﻿
Det bästa botemedlet är sömn. Gå och lägg dig igen, gumman.﻿
Nej, jag och Tate ska handla inför skolan. Vi ska träffa läraren ikväll.﻿
Följ med. Jag känner ingen i dalen och vill inte vara ensam där.﻿
Åk inte alls.
Vi hemskolar honom. Här finns allt han behöver veta.﻿
Hans mamma är delstatens bästa lärare.
Hans mamma har egna lektioner. Jag vill inte sluta jobba än.﻿
Det menar jag inte heller.
Men ska han ta över stället är det här det enda han behöver kunna.﻿
-Ska du lära upp honom? -Pappa. Han har inget annat för sig.
Vi sköter ju allt. Det är väl därför man har en farfar?﻿
Han och jag har inte samma syn på uppfostran.
-Han har aldrig gett mig smisk. -Nej...﻿
Bara brännmärkt dig.
Han var annorlunda då.﻿
Jag också. Jag har andra perspektiv nu. Jag förstår.﻿
Jag kommer aldrig att förstå. Och du måste lova en sak.
Lova att du ser det för vad det var. Inte ur andra perspektiv.﻿
-Lova. -Jag lovar.﻿
Ja, vad fan... Jag lägger mig igen.﻿
-När är föräldraträffen? -Det kvittar.
Vi ska inte dit.﻿
Det han lär sig här på ranchen kan ingen skola lära ut.﻿
Jag ska prata med din pappa om det.﻿
Har du tid? Rip har en sak han måste visa dig.﻿
-Är det illa? -Så illa som det kan bli.
Han är vid den nya ladan.
-Hoppa in så kör jag dit dig. -Nej.﻿
Det här är nog mellan er två.﻿
-Vad är det? -Jag hittade nåt du glömde eliminera.﻿
Vad då?﻿
-Var hittade du honom? -Han sjöng i en jävla bar i Dillon.﻿
Vi måste veta vad han har sagt och till vem. Sen måste jag lösa det.
Men först måste du tala om varför i helvete han lever.﻿
Jag har dödat många människor, men aldrig mördat nån.﻿
Det kommer jag aldrig att göra. Ta med honom in.
Kom igen. Kom ut.﻿
Stanna, Rip, så löser vi det här nu.﻿
Tillbaka på det här jävla stället. Typiskt.﻿
-Du lovade mig. -Och jag har inte sagt ett skit.
Du skulle lämna delstaten och hålla dig borta. Men här är du.﻿
Jag har villkorligt. Jag måste anmäla mig regelbundet för att slippa fly.
Vad händer vid nästa barslagsmål, när polisen har dig mot väggen-﻿
-och du bara kan köpa dig fri genom att ange oss?
Har du tänkt på det, Kayce?﻿
Vill du ha tillbaka ditt jobb, Walker?
Fan heller. Den här jäveln försöker ju slå ihjäl mig hela tiden.﻿
Jag försöker hitta en utväg för dig. Du måste hjälpa mig.
-Du också. -Visst, om han gör som vi säger.﻿
Men det gör han inte. Han måste ge oss nåt matnyttigt.﻿
-Vill ni ha en hållhake på mig? -Du får visa vad du går för.
Sen får du välja om du vill stanna eller inte.﻿
Det är bättre än att dö.
I mina ögon är det de enda alternativen.﻿
Jävla ställe... En magnet för allt som är fel i den här jävla världen.﻿
Ja, du kom ju tillbaka. Vad är det för fel på dig?﻿
Det är nu eller aldrig.﻿
Det är öppet. Kom in.﻿
-Förlåt klädseln. Jag har gjort yoga. -I morgonrock?﻿
Naken. Kläder hindrar kroppens naturliga rörelser.
Världen vore bättre om alla gick runt i födelseskrud. Slå er ner.﻿
-Hur går det? -Vi har kört rätt hårt med dem.
-Fortsätt så. -Jag tänker inte åka in igen.
-Och jag tänker inte bli dödad. -Allt ni gör är berättigat.﻿
De störde vår boskap och ni körde bort dem. En domstol skulle förstå.﻿
-Snart gör han nåt olagligt. -Jag ska skaffa förstärkning.
Hans karlar ska inte släpa mig genom buskagen.﻿
Visst, men nån kommer att släpas genom buskagen.
Utan skador kan vi inte stämma honom.﻿
-Du känner inte John Dutton som jag. -Det är därför jag betalar bra.
Ligg på honom tills han gör nåt han inte kan ångra.﻿
Kom.﻿
-Vad fan har hänt? -De där amatörcowboyerna.﻿
-Hon behöver en läkare. -Jag tar henne.﻿
De försökte stampa ihjäl oss med hästarna.
Lloyd, ring veterinären.﻿
-Ska ni inte ha frukost, sir? -Nej, jag tog sovmorgon idag.﻿
För sista gången, tror jag.
Kan jag få lite Choco Chimps?﻿
Visst.
Det låter rätt gott. Kan vi få två såna, Gator?﻿
-Vill ni inte ha lite bacon eller... -Nej, det får bli Choco Chimps idag.
-Tar du också sovmorgon? -Min väckarklocka ringde inte.﻿
-Varför ställer du väckarklockan? -Mamma är min väckarklocka.﻿
Hon väcker mig klockan sex vad jag än tycker, men inte idag.
-Jag älskar sommaren. -Jag också.﻿
Jag vill inte att den tar slut.
-Det här är... -Det är bra, Gator.﻿
-Mjölk? -Bara lite.
Får jag äta klart min frukost?﻿
-Det är viktigt. -Jag trodde att du jobbade.
-Håll dig inne idag, okej? -Inomhus?﻿
Ja... Kolla på en film eller nåt.
Jag ska äta frukost. Sen kommer jag ner.﻿
Kom till ladan.
-Nånting är på tok. -Det verkar så.﻿
Du... De kommer att bli mjuka.﻿
-Är det så illa? -Kunde ha gått värre. Men knappt.﻿
-Kommer det att behövas gevär? -Kanske.﻿
Vi går ut.﻿
-När kom luffaren tillbaka? -Imorse.
-Är han inblandad i det här? -Det är två separata saker.﻿
-Vad har de råkat ut för? -Er vän Wade Morrow, sir.﻿
Han överföll dem. På vår sida stängslet.
Pojkarna är hämndlystna. Han har provocerat oss hela tiden.﻿
Han har provocerat mig också.
Skithögen är en översittare och ynkrygg.﻿
Men han är inte dum.
Hans jobb är inte att guida turister. Han anlitades för det här.﻿
Ja, sir... Vad vill ni göra?﻿
-Vi kan inte ringa sheriffen. -Nej.
De har redan tänkt på det och har säkert ursäkter och alibin.﻿
Vi måste göra nånting.﻿
Jag har fler skäl än nån annan att ge mig på fanskapet.
Skicka inte iväg dem halvförberedda. Tänk smart.﻿
Kom på en plan som funkar, och kör iväg skräpet till tågstationen.﻿
Ja, sir.
Rip!﻿
Den jäveln har nåt som är mitt och jag vill ha tillbaka det.﻿
Miss Dutton, det är...﻿
-Det där är mitt skrivbord. -Inte nu längre. Nu är det mitt.﻿
Min dator, mina kontorsmöbler...
Mitt kontor. Vad är det cowboyerna brukar säga?﻿
"Jävlas med tjuren så får du hornen."
-Du har jävlats med tjuren. -Den repliken har du övat på.﻿
I en timme. Jag förbereder mig inför allt.
Jag förutser alla tänkbara utfall. Du också, trodde jag.﻿
Du borde ha fattat att alla utfall slutar med att jag sitter här.﻿
Står man på Alamos murar, Willa, är utfallet redan avgjort.﻿
Då kan man bara döda så många som möjligt innan man själv dödas.
Det respekterar jag.
Och du tog verkligen dina offer, din lilla subba.﻿
Mina aktieägare förlorade miljarder.
Men nu är mina aktieägare majoritetsägare av Schwartz & Meyer.﻿
Och du...är avskedad.﻿
Så tack för all mark runt din pappas ranch. Vi har stora planer för dalen.
När den här svedan avtar kan du ringa mig.﻿
Du kan nå långt som anställd hos mig.﻿
När det här är över...﻿
...ska jag hänga ditt examensbevis över toaletten i mitt gästhus.﻿
Det lovar jag.
Som sagt, låt svedan avta. Sen kan vi snacka.﻿
Svedan avtar aldrig hos mig.﻿
Det är en smärtsam läxa. En som du ska få lära dig.﻿
Jag gillar henne.﻿
Ursäkta!
Ursäkta!﻿
-Garrett Randall? -Vem frågar?﻿
-Delstatsåklagaren i Montana. -Jobbar du där?
-Jag är delstatsåklagaren. -Vad vill du mig?﻿
Jag vill bara titta på dig. Se om jag känner igen nåt i mig själv.﻿
Michael?
Det är inte mitt namn längre.﻿
Det är kanske inte vad du kallar dig, men det är ditt namn.﻿
Låt mig titta på dig.﻿
Du har din mors ögon.
Du ska inte prata om kvinnan du dödade.﻿
Jag fattar, du tror att du har bilden klar för dig. Du vet allt.﻿
Din mor och jag var så påtända. Ibland låg jag och stirrade i taket-
-och trodde att skiten skulle smälta över mig.﻿
Men en gång i tiden kände vi hopp. Vi drömde om en framtid.﻿
Det där jävla knarket förstörde allt.﻿
Varför gjorde du det?
-Det behöver du inte veta. -Jo.﻿
För min själsfrid. Jag vill förstå vem fan jag är!
Vill du veta? Din mor sålde sin kropp för knark så jag dödade henne.﻿
Det är den du är. Det är därifrån du kommer.
Och titta vad det har blivit av dig.﻿
Det fanns gott i din mor en gång. Det finns gott i mig också.﻿
Jag tackar Gud för att du fick de delarna av oss.﻿
Jag kan inte säga att jag ångrar mig. Hade det inte gått så där-
-skulle du vara död, sitta i fängelse eller svetsa staket här med mig.﻿
Du är på rätt väg nu. Håll dig kvar där.﻿
John Dutton borde inte ha sagt nåt.
Det gjorde han inte. Jag tog reda på det själv.﻿
Jaså, det var synd. Du vill inte lära känna mig.﻿
Jag dödade allt jag älskade. Du vill inte känna mig, pojk.﻿
Jag måste.
Jag har aldrig vetat vem jag är.﻿
Jag har aldrig känt mig hel.﻿
Jag måste lära känna dig. Annars lär jag aldrig känna mig själv.﻿
Vill du ha lite kaffe?﻿
Visst.
Kom.﻿
Hej.
-Ni måste dra. -Jimmy, vad har hänt?
-Jag kan inte snacka om det. -Okej...﻿
Vi ska till rodeon i Pocatello, sen Ogden. Jag hör av mig sen.﻿
Varifrån kom du?﻿
Ingenstans. Livet gillar bara att hitta problem.
-Och kasta dem på mig. -Vilken poet.﻿
Okej, kom igen. Nu drar vi.﻿
Gör inget korkat.
-Håll er borta ett tag, okej? -Ja, jag har fattat det.
Jimmy, kom igen. - Du också.﻿
-Du måste inte följa med. -Det här vill jag fan inte missa.﻿
Det här stället börjar tappa sin lyster.﻿
Jag vet inte... Jag tycker att det finns en lyster kvar.﻿
De är tröga på att fatta budskapet.﻿
Vi borde nog få hit våra grabbar innan vi jäklas mer med dem.
Det är bara en jävel.﻿
Vi får betalt för att starta bråk. Dags att bråka lite.﻿
Fan! Clint, vänd om!﻿
Jag skjuter varenda en av er!﻿
Du kom lindrigt undan, din jävel.﻿
Det känns fel att sitta här och äta när vi borde ta hand om...﻿
-Kayce. -Ta hand om vad då?﻿
Hur har din dag varit, gumman?
Jag fick sparken.﻿
Men vi ska väl inte prata om det heller...
...bara fortsätta illusionen att vi är en stor, lycklig familj.﻿
-Det är precis vad vi är. -Det är precis vad vi var.
Jag vet inte vad fan vi är nu.﻿
-Nu får det fan räcka... -Nej, snälla...﻿
Jag går.
Kom, Tate. Vi går.﻿
Och därför snackar vi inte affärer vid matbordet.
Det ska inte ske igen.﻿
-Jag ska titta till Tate. -Gör så.﻿
Kom igen, Jay, fös honom hitåt.﻿
-Jag behöver ett namn. -Vilket namn?
Fanskapen som anlitade dig.﻿
Jag frågar inte igen. Jag börjar skära bitar av dig.﻿
Han heter Roarke. En jävel från Market Equities.﻿
-Släpp mig. -Varför skulle jag?
Jag ska döda dig, din fan. Men först ska jag ta tillbaka en sak.﻿
Du förtjänar inte det här märket.﻿
Walker, kom.
Din sista chans. Visa vad du går för och du har du vår tillit.﻿
Sviker du mig nu ska jag ta tillbaka nåt från dig också.﻿
Mister, jag känner inte er. Men har ni det märket måste ni vara elak.﻿
Och om de här jävlarna vill ha tillbaka det är ni ännu värre.
Karma kommer i alla former. Idag är det visst jag.﻿
Bäst att ni håller i honom.﻿
Ni ville ha hämnd. Nu har ni fått det.﻿
Men hämnden har sitt pris. Nu måste ni betala det.﻿
Det är lugnt med dem.
Förlåt att jag drog upp det vid middagen.﻿
Sånt ska man inte behöva diskutera över huvud taget.﻿
Men så är livet. Om du inte har märkt det är det grymt och hänsynslöst.﻿
Man kan inte resonera med ondskan.
Den vill det den vill och slutar inte förrän den vinner, eller dödas.﻿
Och ska man döda den måste man vara värre än ondskan.﻿
Det blir din sista lektion, pojk: Hur man är värre än ondskan, och...﻿
...ändå älskar sin familj och njuter av en soluppgång.﻿
-Varför dumpar ni dem här? -Inget folk inom 15 mils radie.﻿
Ett county utan invånare, sheriff och tänkbara jurymedlemmar.﻿
Hur många har ni dumpat där?﻿
Alla i tre delstater dumpar sina hemligheter vid den klippkanten.﻿
Vill du veta hur västern erövrades?
Skeletten nere i dalgången är svaret.﻿
Det enda du ska tänka på är att undvika att bli ett av dem.﻿
Teeter.﻿
Redo?﻿
TILL MINNE AV WILFORD BRIMLEY, COWBOY, ARTIST, OCH JÄKLIGT GOD VÄN
Översättning: VSI