ACHERONIN KIRJALLISUUSFESTIVAALI
SIMONE CLEARY LUOVA KIRJOITTAMINEN
PALAUTETTU LÄHETTÄJÄLLE HENKILÖ EI ASU TÄÄLLÄ
Kyllä!
Työni on järkeistää tämän laitoksen taloutta.
Rehellisesti sanottuna tämä festivaali on ollut -
kallis nostalgiatrippi.
Jos professorit Cleary ja Wasserman suvaitsevat saapua,
voitte kertoa sen heille.
Anteeksi, että olen myöhässä.
Hevoshankaluuksia.
Professori Wasserman, olen päättänyt, että yliopiston -
on välittömästi vedettävä tukensa kirjallisuusfestivaalilta.
Tiedän, että olette pettyneitä. Mutta ollaanpa rehellisiä.
Emme saa houkuteltua riittävän kiinnostavia kirjailijoita esiintymään.
Muistan, kun kaikki suuret nimet tulivat.
Updike! -Se oli parempi vuosi se.
Pitäisi pyytää hänet. -Hän on kuollut, Arthur.
Miten surullista.
Odota, minne menet?
Olet myöhässä. Festivaalimme on tuomittu.
Edessäsi on unelmiemme teloittaja.
Haluatko siis luopua vuosikymmenen tapahtumasta?
Päätös on valitettavasti tehty.
Niinkö? Entä jos kertoisin, että tänne kutsumani mies -
tekee meistä taas relevantteja?
En voi kuvitella sellaista hahmoa. -Eikö se ole työtäsi?
Okei, Simone. Kuka se on?
Kuka kirjailija katosi 20 vuodeksi -
mestariteoksensa julkaisun jälkeen?
J.D. Salinger! Se on Salinger! -Kuollut, Arthur.
Shriver!
Shriver? -Shriver? Luulin hänen kuolleen.
Shriver! Vessa temppuilee taas!
VIIKKOA AIEMMIN
Voitko kiiruhtaa? Aikani alkaa loppua.
Sain kirjeen. -Ai kirjeen vai?
Siis... Oletko pulassa?
"Hyvä herra Shriver, Acheronin yliopiston festivaalikomitean puolesta -
haluan kutsua teidät tämän vuoden kirjallisuusfestivaalillemme."
Siis sinutko halutaan kutsua?
"Työnne kiistanalaisen luonteen vuoksi."
Mitä se tarkoittaa? -En tiedä.
He sekoittanevat minut johonkuhun toiseen.
"Teema on totuus, fiktio ja vaihtoehtoiset faktat.
On myös 20-vuotispäivä sille, kun julkaisitte mestariteoksenne -
Goat Timen.
Aiomme myös myöntää teille palkinnon menestyksestä kirjallisuusalalla.
Lämpimin terveisin professori Simone Cleary."
Goat Time, "vuohiaika", onpa outo nimi.
Etkö tiedä sitä? -En.
Kaikki lukivat sen. Tuo nainen luki sen.
Tuo jäbä... Oletko lukenut Goat Timen?
Mistä se kertoo? Goat Time, siis. -En tiedä, en ole lukenut.
Jonkun täytyy pilailla kustannuksellani. -Niinkö?
Ehkä joku ex-vaimoni ystävistä. -Ehkä.
En tiedä...
Tiedän, miten ratkaisemme tämän. Hei, miten menee? Kiitos.
Selvitämme asian perin pohjin.
"Hyvä rouva..."
Ei, se ei kuulosta hyvältä.
"Hyvä professori."
Eikö vain?
Ei, ei.
"Hyvä tohtori Cleary. Olisi..."
"...kunnia osallistua arvostetulle festivaalillenne -
ja puhua totuudesta, fiktiosta ja vaihtoehtofaktoista,
jotka ovat ihan minun juttujani.
Juttelin kamulleni Lennylle juuri edellä mainitusta aiheesta aamusella.
Onko palkintona auto?
Mietin vain, koska..."
Okei.
Hän jatkaa autosta kirjoittamista.
Tiedämme kaikki herra Shriverin kapinallisen huumorintajun.
Muistan lukeneeni artikkelin Shriverista vuosia sitten.
En muista, mistä lehdestä. -Journal of Comparative Linguisticsista.
Artikkelissa vertailtiin mielenkiintoisesti...
Kirjoitin sen artikkelin. -...Goat Timea ja Odysseusta.
Kirjoitin sen artikkelin, T! -Niinkö?
Minusta tämä ei ole hyvä idea. -Hän kuulostaa sekopäältä.
"Ja tätäkö kutsutaan hulluudeksi?
Viisaiden hulluus on syvempää,
ja melankolian vilaus on pelottava lahja."
Byroniako? -Luovutetaan.
Jaellaan vain arvottomia tutkintoja kaikille, jotka maksavat lukukausimaksun.
Eräänä vuonna kutsuin Philip Rothin. -Selvä. Mutta vastuu on sinun.
Tuo Shriver ja suuri yleisö. Tämä on festivaalin viimeinen tilaisuus.
Hän ei koskaan vastannut.
"Hyvä herra Shriver, olemme hyvin iloisia siitä, että hyväksyit kutsumme."
Vastaa heille. Sano, etten ole tulossa. -Hoida se itse.
En ole kirjoittajamiehiä.
"Festivaalien menestyminen on hankalaa, joten vastauksenne ilahdutti."
Kaikki ovat nyt kirjailijoita. Etkö ole nähnyt heitä kahviloissa?
"Kiitos kaikkien kirjallisuusfanien puolesta.
Jos se ei ole liikaa pyydetty, voisitte kenties tuoda uutta materiaalia."
En kirjoita. -Eivät kirjailijatkaan kirjoita.
He valittavat kirjoittamattomuudestaan ja sitten kirjoittavatkin siitä.
Ja he ovat masentuneita. Sinäkin olet aina masentunut.
Meillä on inspiraatiokriisi.
Tiedän! Johtunee juoppoudestasi. Ja siitä, että olet huijari.
Satut vain olemaan kirjailijan kaima.
Mitä ylimielisyyttä.
He pyysivät kirjoittamaan jotain. -Naurettavaa.
Laske kynä alas. Otahan hörppy.
Vesiläikkä ilmestyi kattooni -
samana sateisena päivänä, kun vaimoni jätti minut.
Ensin se oli vain pieni läikkä, ehkä noin kolikon kokoinen.
Suoraan yläpuolella sängystä, jolla makasin itkien.
Kuuntelin sadetta ja katselin, miten läikkä kasvoi,
kunnes se oli pesäpallon kokoinen...
Tervetuloa Salt Lake Cityyn, naiset ja herrat.
Anteeksi.
Jessus! Anteeksi, tyttönen.
Rouva? -Mitä? Mitä? Anteeksi.
Pitääkö sinun päästä vessaan? -Ei.
Aiotko oksentaa? -Olisitkohan voinut tehdä palveluksen?
Voitko lukea tämän?
Mitä, onko tämä jokin testi? -Ei, siis... Saako siitä selvää?
Käsialasi on karmeaa.
"Vesiläikkä ilmestyi kattooni..."
Aivan.
Oletko kirjailija?
En.
Tiedän, kuka olet. Kyllä vain.
Näetkö? Se ei oikeastaan näytä sinulta.
Taidat olla hieman luovuttanut.
Mutta tämä on ainoa kuva, joka mystisestä Shriverista on.
Olen Delta Jones. Kirjoitan itsekin muistelmateosta.
Käyn festivaalilla joka vuosi. Jos sinua ei haittaa...
Arvostaisin kovasti, jos voisit laittaa tähän nimikirjoituksesi.
Hassua. En aikonut edes tulla festivaalille tänä vuonna.
Sitten kuulin, että olit tulossa sinne. Se oli kuin merkki.
Sanoin: "Tuo on merkki! Shriver tulee ymmärtämään kirjoituksiani."
Eli... Voitko kirjoittaa "Deltalle"? Tuonne jonnekin.
Koita kirjoittaa selkeähkösti. Se olisi kivaa.
En voi. Anteeksi, en voi.
Mitä?
Ehkä myöhemmin. -Okei.
Valmistautukaa laskeutumiseen.
Voisitko vilkaista omaelämäkertaani? Se on nopealukuinen.
Ole hyvä.
Toivottavasti roisit seksikuvaukset eivät haittaa sinua.
Mitä oikein höpisen. Tietenkään eivät!
Herra Shriver?
Minun on päästävä takaisin New Yorkiin.
Katson, mitä voin tehdä.
Saisin sinut lennolle tunnin päästä. Sopisiko se?
Vodka martini. Kolme oliivia.
Kenguru.
Että mitä?
Dry martini tehdään giniin. Vodkalla juoman nimi on kenguru.
No...
Aion nauttia vodka martinini ja sitten kenties tilata toisenkin.
Selvä.
Nykyään kengurua tilattaessa -
miesnutturaiset baarimikot vain tuijottavat kuin hullua.
Ehkä on parempi sanoa vain noin.
Nyt kun sain lupasi, tämä koko keskustelu muuttui turhaksi.
Näin se taitaa olla. -Kiitos.
Anteeksi. En halunnut häiritä. -Voimmeko olla puhumatta?
Pidätkö lukemisesta? -En oikeastaan.
Okei. Kokeile tätä.
Tai anna se vain pois.
Kuule...
Anteeksi, mutta...
Oletko professori Cleary?
Taidan olla anteeksipyynnön velkaa.
Tuota ei tapahtunut. -Ai ei?
Sinun täytyy käyttäytyä kolmen päivän ajan.
Pystytkö siihen?
Sinun on oltava menestyskirjailija.
Sitten voit möyriä takaisin koloosi.
Etkä saa autoa.
Palkinto on kälyinen kristallilaatta.
Katsotaanpas. Shriver, Shriver...
Kauanko tämä voi kestää? -Siinä, herra Shriver.
Huone on maksettu. Näyttäkää vielä luottokortti muita kuluja varten.
Minulla ei ole sellaista.
Se ei ole mahdollista.
On se. Se on mahdollista.
En vain hankkinut sellaista ikinä.
Se käy. Kiitos.
Huonepalvelu toimii kello 20 asti. The Rabbit Hole on auki 7-24.
Tässä on kassisi. -Kiitos.
Kaikki tarvitsemasi on täällä.
Aikataulusi...
SHRIVER KIRJAILIJA
...ja alennuskuponkeja eri liikkeisiin.
Okei, selvä. -Haen sinut aamulla.
Kiitos.
Mitä ne muut kulut ovat?
Huonepalvelu ja ylimääräiset tilatut palvelut.
Ai, selvä. En aio käyttää sellaisia.
No niin.
Mitä nyt? Toimi!
Jessus sentään.
Heippa hei!
Tarvitsetko apua? -En.
Näissä vanhoissa lukoissa avainta täytyy kääntää vasempaan.
Noin!
Jösses, mikset saanut parempaa huonetta?
Tämä riittää minulle.
Tiedätkö mitä? Ota minun huoneeni.
Se on paljon parempi. Katso tuota vanhaa telkkaria.
Se riittää oikein hyvin. Olen varma. Kiitos kuitenkin.
Ilmoita, jos tarvitset jotain. -Sen teen.
Homma meni melkein pieleen proffan kanssa.
Kauanko luulet voivasi jatkaa tätä farssia?
En varmaankaan kauaa.
Nimikyltti on hieno.
SHRIVER HUIJARI
Mietin, mahtaako huijauksesi näyttäytyä komediana vai tragediana.
Onko niillä eroa?
Vesiläikkä ilmestyi kattooni -
samana sateisena päivänä, kun vaimoni jätti minut.
Ensin se oli vain pieni läikkä, ehkä noin kolikon kokoinen,
yläpuolella sängystäni, jolla makasin itkien.
Kuuntelin sadetta ja katselin, miten läikkä kasvoi,
kunnes se oli pesäpallon kokoinen.
Muutaman tunnin päästä jälki oli hunajamelonin kokoinen.
Mitä? -Saavun kymmenessä minuutissa.
Kuka siellä? -Simone.
Jessus.
Shriver?
Hei! Wasserman.
Voit kutsua minua T:ksi. -Hienoa.
Olen kirjailija kuten sinäkin.
Juonnan paneeliasi huomenna.
Paneeliako? -Niin. Se lukee ohjelmassasi.
Kantokassissasi.
Ottaisimmeko parit oluet ja juttelisimme keskustelunaiheista?
Minä...
Huomenta, Simone!
Olimme hieman epäileväisiä, kun Simone sanoi saaneensa sinut.
Mutta täällä nyt olet. -Niin olen.
Paitsi jos oikea Shriver yhä piilottelee, ja hän lähetti sinut huijaamaan meitä.
Lähetän sinulle yhden kirjoistani.
Anteliasta. -Kukaan ei lue niitä vapaaehtoisesti.
Hänen viime romaanissaan pohdittiin 80 sivun ajan heinänleikkuuta.
Tämä heppu on myös hänen. Hän ei aja autoa ilmiselvistä syistä.
Anteeksi, jos olin eilen ärtyisä. Paljon riippuu tästä festivaalista.
Ymmärrän.
Oletko valmis tähän? -En.
Yritän tehdä tästä mahdollisimman kivutonta.
Lupaan.
Olen kirjailija itsekin, ymmärrän siis tarpeen olla yksin.
En tiennyt, että olet kirjailija. -Juuri nyt olen hallintotyössä -
ja opetan aika paljon. Mutta kirjoitan myös joka päivä.
Anteeksi, että keskeytän. Minulla on herra Shriverin rahat.
Tässä on Teresa. Hän on amanuenssimme. -Pahoittelut kolikoista. Otahan.
Rahat kirjailijoiden kuluihin tulevat myyntiautomaateista.
Ja sitten... -Teresa.
Kiva. -Okei. Ei väliä.
Tiedätkö, kenelle olen puhunut? Herra Cheadumille.
Kenelle? -Agentillesi.
Hän on todella iloinen paluustasi.
Hän halusi pitää sen salaisuutena, mutta hän tulee myös tänne.
Shriver. -Hemmetti soikoon.
Ei tarvitse. Teresa hoitaa tämän.
Anteeksi. -Poimihan ne, Teresa.
TERVETULOA KIRJAILIJAT
Lukisitko käsikirjoitukseni? Tulet rakastamaan sitä!
Kirjoita vain jotain rohkaisevaa.
Voin kirjoittaa sen puolestasi. Helppoa. Sitten vain allekirjoitat.
Hei.
Arvostan tätä. Kiitos.
Jessus. -Pahoittelut tuosta.
Tuossahan aivan hämmentyi.
Shriver, oletko kuollut vai elossa
Oletko syvällä piilossa
Rustailemassa kirjaa
Herra Shriver
Hienoa, mutta...
Elävien kirjoissako vielä olet Vai oletko...
Lopeta!
Tunnetko Blythe Brownin? -En.
Minä varmistan... Teresa, varmista, että hän saa kirjan.
Voit huolehtia siitä. Kiitos.
Nainen tuli luoksesi Sinun, musta mies
Poliisi-isukki Sortajien suojelija
Aseesi, keppisi Otit häntä kädestä
Painoit kurkkuaan Hengitit kasvojaan
Ja otit hänet, otit hänet
Kunnes hänellä ei ollut enää otettavaa
Voimakasta tulkintaa. Teillä on varmasti paljon kysymyksiä.
Muodostakaa jonot mikrofoneille, niin aloitamme.
Eikö kellään?
Älkää ujostelko.
Eikö kellään?
Herra Shriverilla on kysymys.
Mitä mietit?
Oletko koskaan...
Oletko miettinyt miehen näkökulmasta kirjoittamista?
Mitä hän sanoi?
Tiedätkö, herra Shriver... Kysymyksesi oli odotettavissa -
mieheltä, joka kirjoitti sen yliarvostetun teinimachoilusonnan.
Mutta miten se hurmasikaan kotiäidit ja opiskelijat.
Rehellisesti sanottuna puhumme kuitenkin herra Shriverista vain,
koska hän teki katoamistempun. Ja vastauksena kysymykseesi:
Miksi helvetissä tekisin niin?
Unohda koko juttu. Kiitos runoutesi jakamisesta.
Tuolla ja tuolla olisi vielä kysymyksiä.
Shriver, sinä vanha paholainen.
Vieläkö piruilet maailmalle?
Jack Blunt. Haastattelin sinua Rolling Stoneen.
Aivan, Blunt. Siitä on aikaa. En tunnistanut sinua.
Puhuimme vain puhelimessa. -Tietysti. Unohdin.
Ei mitään. Olisiko sinulla hetki jutella?
Tarvitsen vain pari sanaa siitä, miksi päätit ilmestyä jälleen kuvioihin.
En anna haastatteluja. -Hienoa. Saan siis ainoan.
Minulla ei ole sanottavaa.
Puhun nyt rehellisesti.
Haastatellessani sinua työskentelin Rolling Stonelle. Tiedätkö, mitä teen nyt?
Työskentelen nettilehdelle ja kirjoitan 20-vuotiaista amatööreistä,
jotka eivät ansaitsisi edes lipoa hikeä palleistasi.
Olet siis löytänyt vanhan ystävän. -Hänetkö?
Eihän haastattelun tekeminen haittaa?
Olet minulle velkaa sen. Nähdään päivällisellä.
Tarvitsen juotavaa. -Olen oikea mies siihen.
20 vuotta sitten ilmestyit menestysromaanisi kanssa.
Olit kaikkialla. Timessa, Newsweekissa.
Mutta ei kuvia. Piilottelun takia sinusta kirjoitettiin ja kirjoja meni.
Mutta kuka olit? Voitit National Book Awardin.
Mutta et hakenut sitä. Sitten humanistinen palkinto.
Bill Clinton aikoi ripustaa kaulaasi mitalin.
Olisihan sinun ilmaannuttava. Vuokrasin smokin!
Mutta sitten...
Sitten mitä?
Ei mitään! Katosit. Ei Shriveriä. Kuin Keyser Söze.
Etsin sinua kaikkialta. Missä oikein olet ollut?
Mitä olet tehnyt? Kirjoittanutko? -Hiukan.
Mitä? Kirjojako? Romaanin, elämäkerran, novelleja? Mitä?
Sitten ilmestyt tällaiselle pikkufestivaalille. Mitä ihmettä?
Eihän siinä ole järkeä.
Olen jäljilläsi.
En ole Shriver.
Hauskaa. -Ei, siis... Olen kyllä Shriver.
Mutta en se, joka kirjoitti kirjan.
En ole oikea Shriver. -Et tietenkään.
Olet Goat Timen muodonmuuttaja.
Hän joka koteloituu ja sitten ilmestyy muuttumattomana.
Näyttelet oman päähenkilösi tarinaa!
En ole Shriver!
Hei, älä nyt! Okei, mene sitten.
Mutta tämä julkaistaan tänään. -Mitä tarkoitat?
Tämä tarina. -Mutta en kertonut mitään.
Et ymmärrä nettijournalismin kauneutta.
"Ei mitään" on aivan riittävästi. Ja join juuri Shriverin kanssa.
Se on tarina. Kaikki muu on vain täytettä.
Mutta et tehnyt niin. -Mitä en tehnyt?
"Juonut Shriverin kanssa." -Älä ketkuile.
Okei.
Okei...
Hoidan sen.
Seuraatko minua? -Pidä vaihtorahat.
Tässä on näytelmäkirjailija Victor Shashtri Bennet.
Voit kutsua minua VSP:ksi.
Aiheena on Fugard, Soyinka, intertekstuaalisuus -
ja se, miten se suhteutuu työhöni.
Jatka. -Tämä tyyppi tarvitsee viskin.
Saisinko kengurun? -Että minkä?
Baarimikko tietää kyllä.
Oletko tavannut Blythe Brownin? Tässä on hänen kumppaninsa Layla.
Pidätkö teatterista? Oletko nähnyt mitään kirjoittamisen arvoista?
Joo. Olen nähnyt paljonkin. -Kuten mitä?
Kuten mitä? -No...
Olen nähnyt juttuja. -Mitään viime aikoina?
Onko jokin tehnyt vaikutuksen? Kerrohan.
Näin... Siinähän se on!
Mitä sinä teet työksesi, Layla?
Olen kuvanveistäjä.
Mikä on materiaalisi? Piippurassit, muovailuvaha?
Kakku. -Sanoitko kakku?
Joskus syömme ne. -Hän sanoi kakku. Kuulitko, Shriver?
Onpa outoa.
Outoako?
En tarkoittanut... Tuo kuulosti väärältä.
En halunnut loukata. -Kumpihan oli loukkaavampaa,
tapasi nähdä kaikki seksistisen patriarkaatin valossa -
vai se, että kieltäydyt ottamasta naistaiteilijoiden työtä vakavasti?
Molemmat lienevät yhtä loukkaavia.
Kippis! -Kippis!
Oletko kunnossa? -Joo, ei tässä mitään.
Milloinhan agenttini pitäisi saapua?
Hän ei sanonut. Hän hoiti järjestelynsä itse.
Hemmetti. On aika!
Takaisin kampukselle. Katsomaan Victor Bennetin näytelmää.
Niinkö?
Odotahan.
SHRIVER: EN OLE SHRIVER
Sopiiko tämä varmasti?
Kunhan Simone, professori Cleary siis, ei saa meitä kiinni tästä.
En halua suututtaa häntä.
Pidät hänestä, etkö vain?
En.
Ole kiltti hänelle. Häntä on satutettu.
Rakastamansa miehet ovat pettäneet. Joitakin vuosia sitten.
Melkein heti sen jälkeen Simone ihastui -
heikkolahjaiseen runoilijaan.
Sitten matkamies saapui
Hitaasti ja näkymättömästi
Otti hänet kera huokauksen
Mutta hän oli pirun tyylikäs.
Sinun on parasta mennä. Sinua kaivataan.
Selvä.
Tuota aikaa emme saa takaisin.
Shriver! Mitä pidit?
Anteeksi. En nähnyt sitä.
Ehkä sallisit minun lukea sen.
Kiitos.
Se merkitsisi minulle paljon. -Ilo on minun puolellani.
No niin, yleisöni odottaa. Nähdään!
Onnea! -Kiitos. Arvostan sinua!
Kiitos. Victor Bennetistä.
Toivottavasti ymmärrät, miten paljon vierailusi merkitsee yliopistolle.
Ja minulle myös.
Olen vuosia kamppaillut parantaakseni tilannettamme -
ja toisaalta yrittänyt menestyä kirjailijana. Viimeinkin.
Taistelen joka tapauksessa tuulimyllyjä vastaan.
Parempi se kuin törmätä niihin.
Tämä on teille, herra Shriver.
OLEN BAARISSA. PUHUTAAN. BLYTHE
Olen jäljilläsi.
Miksi? -Jokin sinussa haiskahtaa.
Huijasit itsesi ensimmäisen päivän läpi. Tästä se vain vaikeutuu.
En tiedä, mitä tehdä. -Pidä sitä kakkunaista silmällä.
Ja sitä runoilijatyttöystävää. -Hän vihaa kirjaani.
Kirjaasiko? Uskot jo omia valheitasi.
Voit valehdella heille, mutta et minulle.
Avatkaa. Poliisi.
Mitä?
Mikä on hätänä?
Ei täällä mitään nukuta, Shriver!
Vältteletkö minua? -Kyllä.
Ymmärrän kyllä.
Missä Layla on? -Mököttää huoneessamme kuten aina.
Kippis.
Miten kehtaat juhlia ilman minua?
Törkeää. -No katsohan tuota.
Bileet!
Tulkaa alas!
Olisimme tyhmiä, jos kieltäytyisimme tästä.
Olen aika väsynyt.
Missä on se Goat Timen kirjoittajan elämänilo?
Olet liian vanha tuollaiseen, T. -Hiljaa, tyttönen.
Saatan olla vanha, mutta runous on puolellani.
Mukana!
Lopettelen kyllä tältä päivältä.
Olen hyvin pettynyt sinuun, Shriver.
Tule, Teresa. -Okei. Työni täällä lienee tehty.
Nähdään aamulla. -Minne kaikki menevät?
No se ei kauaa kestänyt.
Mutta ei se mitään. Tiedät, missä olen.
Makasin koko yön hereillä.
Mietin, miltä läikkä näyttäisi seuraavan aamun valossa.
Hyvää yötä, herra Bojangles.
Aamunkoitteessa näin läikän kasvaneen edelleen.
Hyvää yötä, herra Bojangles.
Nyt se oli jo aikuisen ihmisen kokoinen ja muotoinen.
Naisen. Pitkähiuksisen naisen.
Hyvää yötä, herra Bojangles.
Mitä?
Hei, Teresa täällä. Olen aulassa. -Kuka? Mitä?
Puhut luovan kirjoituksen pajassani.
Sen täytyy olla virhe. -Se lukee ohjelmassa. Etkö saanut omaasi?
En saanut, en.
No, se alkaa 20 minuutin päästä.
Hemmetti!
Hän oli baarissa ja tuli varmasti sitten ylös. Mietin, näittekö jotain.
Shriver! -Meidän pitää mennä.
Huomenia! -Jätin avaimeni lukkojen taakse.
Blythe ei tullut takaisin eilen. Hän on kadonnut.
Meidän pitää mennä. -Sepä sääli.
Ehkä hän meni kävelylle. -Kävelyllekö?
Minne hän olisi kävellyt? -Eihän se päämäärää vaadi.
"Olen hän, joka kävelee hellässä ja kasvavassa yössä."
Whitman?
Meidän pitää mennä. -Voi luoja.
Eikö hän ollut huoneessasi eilen?
Joo, mutta hän lähti.
Mihin aikaan? -Ei hajuakaan.
Miten et voi tietää? -Hänellä on tärkeämpiäkin asioita.
Aion soittaa poliisille. -Se ei ole hyvä se.
Mitä opiskelijat odottavat minulta? -Eivät ihmeitä. Sanoin sinun olevan nero.
Heidän piti myös lukea kirja. Jotkut sen taisivat tehdäkin.
Kaikki haluavat kirjailijoiksi, mutta kukaan ei tykkää lukea.
Miksi kirjasi on naisvihamielinen? -Minusta se on eroottinen.
Se on härski. -Entä sitten? Elämäkin on.
Pohdin vain. Miksi nimesit päähenkilön itsesi mukaan?
En keksinyt muuta nimeä.
Mitä vaimolle tapahtui? Miksi hän katosi?
Mies tappoi hänet. Eikö niin? -Ei, ei tappanut.
Kuinka paljon siitä on totta?
Mikä siitä on mielikuvitusta, mikä omaa elämääsi?
Rehellisesti sanottuna minulla on vaikeuksia erottaa niitä.
Mutta miten voisi ymmärtää kokemuksiaan ilman mielikuvitusta?
Fiktio ja tarinat ovat ihmisten työkaluja,
joita muilla olennoilla ei ole. Niiden avulla ymmärrämme olemassaoloamme.
Luomme kuvitteellisen maailman,
laboratorioksi, jonka avulla järkeistämme oikeaa maailmaa.
Kiitos.
Kivaa, että opiskelijat voivat tavata oikean kirjailijan.
Kai täällä kirjailijoita riittää. -T ja Simone vai?
Heitä löytyy vain koulujen kirjakaupoista paikallisten kirjailijoiden osastolta.
PAIKALLISET
En tiennyt Simonen julkaisseen kirjan.
Kaksikin.
Hän ei ole huono kirjailija vaan aika hyväkin.
Mutta hän on kuin varoittava esimerkki. -Mitä tarkoitat?
Hänen iässään haluan, että minulla on ura, kustannustoimittaja ja agentti.
En halua olla jumissa Acheronissa.
Siellähän sinä olet. Meidän pitää mennä.
Voinko ottaa tämän mukaani? -Joo.
Pistäisitkö nämä tililleni? Kiitos.
Minä otan ne.
LOPETA PASKANJAUHANTA
Jäit paitsi aikamoisista bileistä eilen.
Todella.
Mutta mitä tapahtuu Hotel 99:ssä, se jää Hotel 99:ään.
Jonain päivänä kirjoitan paikasta menestysteoksen.
Olisin toivonut sinua yhteen kappaleista.
Etkö juuri sanonut, ettei sieltä tapahtuneista löpistä?
No... -Hei.
Hei, Victor.
Huomaan suosikkisapfirunoilijamme puuttuvan.
Viranomaiset on hälytetty. -Mitkä viranomaiset?
Vaikutat huolestuneelta. Onko jotain kerrottavaa?
Oletko lukenut nuo? -Joo.
Aivan hyviä. Ne ovat -
jokapäiväistä draamaa. Naisia etsimässä paikkaansa.
Vaikutat vähättelevältä. -Ei, ei.
Juttu on vain niin...
Kirjailijat kuten sinä ja minä -
olemme isomman saaliin perässä.
Etsimme totuutta synkistä pimeyksistä.
Hei ja tervetuloa!
Olemme kaikki iloisina paikalla, minä ainakin.
Aloitan esittelemällä miehen,
joka ei esittelyjä tarvitsisi, jos hänen naamansa olisi tunnetumpi.
Hän on kirjoittanut yhden loistavan romaanin.
Naiset ja herrat, Shriver!
Seuraavaksi esittelen dramaturgimme Victor Bennetin,
joka on kotoisin jostain merten takaa.
Saimme kaikki nauttia hänen hysteerisen hauskasta -
mutta tunnerikkaasta esityksestään eilen.
Victor Bennet.
Päivän paneelikeskustelun aihe on:
"Ovatko sanat sivulla todellisuutta vai illuusiota?"
Hyvät herrat.
Eikö todellisuus ole muutenkin illuusiota? Todellisuutta, kauttaviiva, illuusiota.
Eivätkö ne olekin kuin synonyymeja?
Jos kirjoittaisin romaaneja, olisin dramaturgi/kirjailija.
Kukaan ei väittäisi vastaan. Synnytyslääkäri/gynekologi.
AC/DC.
Näytät tehneen muistiinpanoja. Haluaisitko jakaa niitä kanssamme?
Näin eilen illalla hotellihuoneestani -
ryhmän cheerleadereita. Nuoria naisia.
He tanssivat ja telmivät altaalla kuin lapset.
Sitten yksi tytöistä leijaili ylöspäin.
Hennosti kuin höyhen tuulessa.
Hänellä oli pitkät vaaleat hiukset ja siniset silmät.
Olisin voinut ojentaa käteni ikkunasta ja koskettaa hänen kasvojaan.
Tämän kauniin nuoren naisen takaa -
en olisi pystynyt erottamaan, missä aavikko kohtasi yötaivaan,
ellei olisi ollut näkymätöntä rajaviivaa,
joka kertoi, missä maa loppui ja miljoonat tähdet alkoivat.
Tämän tapahtuessa pitkä tavarajuna kulki ohitse.
Sen pyörät kalkattivat lohdullisesti.
Ääni kulki sydämensykkeittemme tahtiin.
Tai ehkä keksin sen kaiken päästäni.
Sinut halusinkin tavata! Katsohan tätä.
Yli 100 000 kävijää ja 600 kommenttia tähän mennessä.
Yksi nainen Toledosta...
Herra Shriver? Etsivä Karpas.
Oletko pulassa, Shriver?
En tiedä. -Tänne päin.
Olen lukenut kirjasi. Sinulla on kiintoisa asenne elämään.
Niinkö? -Kyllä.
Vähän nihilistinen, eikös? -En pidä luokitteluista.
Onko se kuubalainen? -On kyllä.
Hahmoiltasi puuttuu moraali. Ei ole hyvää, ei pahaa. Ei Jumalaa.
Vain moraalittomuutta ja saastaa. Ja jatkuvaa uskottomuutta.
Ja tietysti murhia.
Niin. -Niinkö?
Vaikutat olleen viimeinen, joka näki Brownin elävänä.
Mitä? Onko hän kuollut?
En sanonut hänen kuolleen. Ellet halua kertoa jotain.
Onko hän kuollut? -Kadonnut.
Mutta vuorokauden jälkeen toivoa on aika vähän.
Vastaanottovirkailijan mukaan Brown jätti sinulle aiemmin viestin.
Juu. Hän halusi tavata baarissa.
Mielenkiintoista. Yli 400 ihmistä todistaa teidän riidelleen sinä iltana.
Tapasitko hänet baarissa? -En. Olin väsynyt.
Et liian väsynyt bileisiin.
Tarvitsetko asianajajan? -En usko.
Selvä.
Nähdään iltavastaanotolla. -Niin missä?
Hän on hauska.
Kaivelin menneisyyttäsi. Jotkut asiat ovat hämmentäviä.
Sattuisitko tietämään, missä ex-vaimosi on?
En. -Okei.
Ilmoitan, jos löydän jotain.
Hän luulee sinun murhanneen hänet.
Kenet? -Runoilijan tietysti.
Ehkä vaimosikin. -Mutta en tehnyt niin.
Kiintoisia nämä yhtäläisyydet elämäsi -
ja Shriverin kirjan päähenkilön välillä. Eikö vain?
Justiinsa. Jätä minut rauhaan, että voin ajatella.
Shriver?
Anteeksi. -Tulehan.
Hoidan pari juttua, sitten käyn kotona vaihtamassa vaatteet.
Entä minä? Näytän ihan pummilta. -Kirjailijalle se on sallittua.
Olethan sinäkin kirjailija.
Minua ei nähdä sellaisena täällä.
Inhoan tätä juhlaa. Voisinpa jättää sen välistä.
Tehdään sitten niin! -Emme voi.
Tohtori Bedrosian sponsoroi festivaalia.
Tänään menemme hänen luokseen ja teemme hänen olonsa tärkeäksi.
Tarkemmin sanottuna sinä teet hänen olostaan tärkeän.
Työskentelet vähän leipäsi eteen.
Ymmärrän.
Sinun ei tarvitse laulaa joka säveltä,
jota hän pyytää, jos ymmärrät mitä tarkoitan.
Mitä Bedrosian opettaa? -Hän ei työskentele yliopistolla.
Hän on paikallinen gynekologi.
Ethän ostanut noita?
Haluan nimikirjoituksesi niihin. -Minulla on noita laatikoittain.
Niinkö? -Joo.
Kirjojesi pitäisi olla maailmalla. Tähän asti lukemani on -
todella hienoa.
Minulla oli paljon unelmia.
Mutta sitten, tiedäthän, todellisuus tuli koputtelemaan.
Ihmiset neuvovat menemään nettiin, hankkimaan kotisivut.
"Rakentamaan alustan."
Sen sanotaan olevan kirjoittamista tärkeämpää. Miten kyynistä.
Ja sitten olet sinä.
Olet kadonnut ja kiellät edes kirjoittaneesi oman kirjasi.
Kiertelet aina, kun joku kysyy kysymyksen.
Sinä etenkin olet antanut työsi puhua puolestasi.
Jos itse annan työni puhua puolestani, kukaan ei kuuntele.
Pitää laittautua loppuun. Myöhästymme kohta.
Tehdään sopimus.
Lue minulle vähän Goat Timea. Yksityinen lukutuokio.
Ja sitten annan nimikirjoitukseni.
Mitä haluat minun lukevan? -Jotain hiirenkorvilla olevaa.
Ääneenkö? -Ei, hiljaa. Tietenkin ääneen!
"Päivinä, viikkoina ja kuukausina vaimoni lähdön jälkeen -
odotin tunteiden pian tulevan.
Mutta en tuntenut mitään. En murhetta, menetystä, surua.
Tunsin vain väsymystä.
Kuin olisin kiskonut sankoa pohjattomasta kaivosta.
Sitten eräänä päivänä istuessani bussissa -
matkalla lounaalle Franzin kanssa näin miehen.
Hän oli ikäiseni ja pituiseni, ja hänellä oli pitkä takki.
Juuri samanlainen, jollaisen olin jättänyt juna-asemalle vuosia sitten.
Päivä oli alkanut kylmänä talvipäivänä, mutta myöhemmin lämmennyt.
Otin takin päältäni ja laskostin sen vierelleni penkille.
Sitten nukahdin, uneksin.
Heräsin junani viimeiseen kuulutukseen. Nousin ja juoksin. Jätin takkini.
Kului seuraavaan talveen asti, ennen kuin huomasin takin olevan poissa.
Mitä enemmän tutkailin miehen takkia,
sitä enemmän vakuutuin siitä, että se kuului ennen minulle.
Miksi hänellä oli se yllään huhtikuussa? Itselläni oli vain ohut takki.
Hän jäi bussista pysäkilläni.
Päätin seurata häntä. Hän ylitti 7th Avenuen ja meni 21st Streetille.
Hän pysähtyi lehtikioskilla ja luki muutamat uutisotsikot.
Hän katsoi kelloaan, minä omaani. Seurasin miestä noin 100 metriä -
ja näin hänen kävelevän kahvilaan, missä minun piti tavata Franz.
Näin ikkunasta hänen pujottelevan pöytien välistä.
Ja sitten hän yllätyksekseni pysähtyi ja tervehti Franzia.
Miehet halasivat, ja hän istui Franzia vastapäätä.
Ikään kuin hän olisi ollut se, jonka piti tavata Franz.
Istuin ja katsoin. Mies söi munakkaan ja Franz nizzansalaatin -
höystettynä pullolla lempiviiniäni.
Vihasin tätä muukalaista.
Hän eli elämääni, söi lounastani, hengitti ilmaani.
Jonain päivänä joutuisin kohtaamaan hänet.
Kävelin koko matkan kotiin.
Anteeksi, minä vain...
Näytät hyvältä.
Hyvältäkö? Etkö muuta keksi?
Ei, ei. Tarkoitin mahtavalta. -Kiitos.
Ilmiömäiseltä. Loisteliaalta.
Pitääkö meidän mennä sinne juhliin? -Kyllä.
Aivan, laukkuni.
Aivan, lupasit nimikirjoituksesi.
Mitä jos hoidamme tuon juhlien jälkeen?
Se on hyvä idea. -Kyllä vain.
Saisinko bourbonia?
Voimmeko mennä nyt? -Siinä hän on. Ole ystävällinen.
Hei, Simone. -Hei.
Herra Shriver. Mikä kunnia saada teidät tänne melko hulppeaan kotiini.
Kiitos. -Toivottavasti viihdytte.
Yritän ylläpitää hienostuneisuutta täällä kulttuurisella joutomaalla.
Näen sen. -Täytyy näyttää esimerkkiä.
Läsnäolonne on iso osa sitä. Se on lahjoituksieni arvoista se.
Olen aikamoinen kirjallisuusnörtti.
Kuka tuo on? -Ei hajuakaan. Tule katsomaan kirjastoani.
Tämä ei vaikuta kirjastolta. -Mutta täällä työskentelen parhaiten.
Tässä se on. Ensipainos, täydellisessä kunnossa.
Minun piti maksaa tästä omaisuus.
Saisinko mitenkään nimikirjoituksenne tähän?
Oletko kirjailija?
Tiedän, kuka olet!
Siis yhtään mitenkään?
Saisinko kynän? -Kynän.
Minun on käytävä vessassa.
Jessus!
Hei...
Shriverilla. Jeeves täällä. -Lenny, minä täällä.
Mikä yllätys. -Taidan olla Shriver.
Entä sitten? -Ei, vaan se Shriver.
Hullua, mutta kaikki täsmää. Muistan hänen elämänsä. Minun elämäni.
Mitä olet poltellut? Kuulostaa hullulta.
Onko kaikki hyvin siellä? -Kyllä juu.
Mitä? -Kaikki käy järkeen.
Kirjoitin Goat Timen.
Se on kaikki sisälläni. -Unohditko olevasi tunnettu kirjailija?
En nyt tiedä... Oikeastiko?
Se kirja maksoi minulle kaiken. Jos saatoin unohtaa sen,
olenko voinut unohtaa murhanneeni jonkun?
Puhuthan hypoteettisesti? -En tiedä.
Mutta tiedän olevani Shriver. Ja olen ehkä pulassa.
Selvä. Okei.
Ei... Olen Shriver.
Olen se Shriver!
Okei, okei. Rauhoitu nyt. -Olen Shriver!
Haloo?
Aloin jo huolestua.
Anteeksi.
Eli... Illalliselleko? -Se voi odottaa.
Mutta olen nääntymäisilläni nyt. Puhukaa minulle kirjallisuudesta!
Sänkyni tilattiin Positanosta. Lattiaa piti vahvistaa sen alta.
Lukekaa romaanini. Se on varmasti menestysteos.
Siinä on kaikkea. Väkivaltaa ja seksiä.
Se kertoo kauniista gynekologista, jolla on synkkä salaisuus.
Tiedän. Minustahan se kertoo. Pitää kirjoittaa siitä, minkä tietää.
Älkää turhaan säästelkö voimianne. Kyllä!
Antakaa palaa, kirjallisuusleijona! -Sinä!
Mitä?
Usko pois, tuo naama ei kuulu saavutusten seinällesi.
Simone? Minun pitää mennä.
Unohditte romaanini!
Simone? Simone!
Täytyyhän jonkin huoneen olla vapaana.
Simone. -Minähän se. Kuka hitto sinä olet?
Shriver.
Olen miettinytkin, miksi olet ollut niin välttelevä.
Sitten joku ilmestyikin vastauksen kera.
Etkö siis ole vihainen gynekologista? -Älä viitsi.
Se on helpotus. Simone... -Älä käytä nimeäni, kuka lienetkään.
Etkö olekin valehdellut koko ajan?
Kysymyksesi on monimutkainen. Olen teknisesti ottaen valehdellut.
Mutta valheeni olivatkin totta.
Voi luoja. Paikka on ällöttävä. Paperipyyhkeitäkään ei ole.
Kuka tämä on? -Shriver.
Siinä hän on! Kunniavieras. Kaksoisolentoni.
Olet aiheuttanut päänsärkyä minulle. Olin ashramissa -
ja näin lähellä täyttä onnea, kun sain puhelun.
En tiedä, kuka luulet olevasi. Tässä on herra Shriver.
Ei. Sinun täytyy ryömiä takaisin koloosi,
koska järkytät tätä kaunista neitoa.
Pysy kaukana hänestä, huijari!
Sinä se tässä huijari olet. -Miten voit todistaa olevasi oikea mies?
Katsohan ajokorttiani tai luottokorttejani.
Tässä on National Book Awardini.
Tässä on kutsu Clintoneilta humanistipalkintoon liittyen.
Bill on läheinen ystävä.
Okei. Aika vakuuttavaa.
Kannatko näitä vain mukanasi? -Kyllä vain.
Ja minä jo melkein...
Simone? -Kiitos.
Tule vain lukutilaisuuteeni, jos kestät nöyryytyksen.
Anteeksi. -Minne menet?
Kuka tuo on?
Hän on kai minä.
Kaikki on ok.
Tuo Shriver on varmaan hänen kanssaan nyt.
Simone suutelee häntä. "Oi, Shriver!" -Eipäs.
Hän taitaa olla heikkona kirjailijoihin.
Jep. Kuka ei?
Minä tunsin hänet, kun hän oli vielä Simone Wasserman.
Ai, et tiennyt sitä.
Hän siis särki naisen sydämen. -Ei.
Simone jätti hänet vuosia sitten.
Hän ei ollut aina noin nesteytetty.
Hän oli naisen opettaja, mentori. Mutta sitten nainen ohitti hänet kaikessa.
Mies ei kestänyt, kun Simone sai huomiota.
Hän lannisti ja vähätteli tätä.
Tunnistin hänet artikkelista, jonka luin -
huijarisyndroomasta ja menestyksekkäistä naisista.
Et miehenä ymmärtäisi tätä, mutta...
Hän uskoi miehen paskapuheet ja menetti itseluottamuksensa.
Mutta lopuksi hänen onnistui viskata mies mäkeen.
Mies on viimeiset viisi vuotta yrittänyt hyvitellä asiaa.
Ja ryypännyt.
Siinähän sinä olet. -Voi luoja.
Mitä? -Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Onko uutisia? -Minulla oli hyvä juttutuokio -
erään kilpailuun tulleen cheerleaderin kanssa.
Sophien kanssa. Kiva tyttö. Kaunis nuori nainen.
Potentiaalinen tyttäreni olisi juuri hänen kaltaisensa.
Hän sanoi nähneensä Brownin huoneessasi sinä iltana.
Niinkö hän sanoi?
Kun hän "suoritti ilmahypyn".
Aivan kuten kuvailit aikaisemmin tänään.
Hänen mukaansa Brown oli sammunut sängyllesi.
Sellaista en kyllä muista.
Olit viimeinen, joka näki runoilijamme.
Anteeksi, mutta väitätkö... -Kaikki ovat epäiltyjä.
Kaikki. -Selvä.
Tutkitko sitten myös huijaria, joka väittää olevansa Shriver?
Huijariako? -Niin.
Kirjoitahan muistiin myös,
että Brown lähti huoneesta ollessani siellä.
Sophie ei maininnut sinua. -Taisin olla vessassa.
Ymmärrän.
Yrititkö etsiä ex-vaimoani? -Kyllä. Mielenkiintoinen tapaus.
Mutta vastaukset odottavat. Jotkut ehkä kirjassa.
Vau.
Tämä on paras festivaali ikinä.
Tämähän menee villiksi.
Hei. -Heippa.
Lukitsin itseni ulos, joten...
Aivan. Harmi.
Näytät stressaantuneelta. -Minulla menee huonosti.
Kuulin sinun olevan kuuluisa kirjailija nimeltä Shriver.
Siitä on erimielisyyksiä.
Kannustan sinua.
Shriver, Shriver, käy rustailemaan Annahan palaa, taistelemaan
Kynä miekan voittaa, sanotaan Voittaa voit siis kenet vaan
Auttaako tuo yleensä? -Siltä vaikuttaisi.
Finaali on tänään. -Onnea matkaan.
En tarvitse onnea.
Tarvitsen avaimen huoneeseeni. Lukitsin itseni ulos.
Minulla ei taida olla sellaista.
Entä siivoojalla, onko hänellä? -Syökää aamiaista. Etsin hänet.
Ei, odotahan. Hän on sairaslomalla.
Hän... Mitä? Millainen hotelli tämä on?
Onko teillä vain yksi siivooja? -Kyllä. Hän on supernopea.
Kuka tuo tyyppi on? -Hän on minä. Ilmeisesti.
Mitä? Kuulin että kartoitit tohtori Bedrosianin kirjastoa.
Vannon, ettei mitään tapahtunut. -Sitten olisit ensimmäinen.
Älä kerro, että olen täällä.
Teresa! Oletko nähnyt häntä? -Ketä niin?
Tiedät kyllä. -Tuo on varmasti hänen puuronsa.
Onko se hänen? -Hän lähti.
Yliopiston nainen sanoi, että teidän pitää kirjautua ulos ajoissa.
Siis puoli tuntia sitten. Teidän täytyy maksaa lisäpäivästä. Luottokortti, kiitos.
Voit majoittua luonani, kunnes löydämme avaimen.
Hitto vie. -Ei tilanne ole niin paha.
Pelastit kuukauteni, ystäväiseni! Annoit minulle vuoden kirjallisuustarinan.
Huijari ilmaantuu väittämään olevansa erakkokirjailija.
Artikkelini pakottaa oikean kirjailijan piilostaan.
Uskomattoman ironista. Myyn sen The New Yorkerille.
Okei. Mennään. -Anteeksi.
Oletko kunnossa? -Kaikki on hyvin.
Missä hän on?
Shriver!
Mitä aiot tehdä tälle asialle, Shriver?
Tarvitsen pyyhkeen!
Tämä on yksi parhaista kirjallisuushuijauksista ikinä.
Keskuudessamme on huijari! -Tarkoitatko minua vai häntä?
Kun ensin kuulin huijarista, halusin uskoa häntä.
Epäilin sinua hetkosen.
Olin mustasukkainen. Näin ex-vaimoni rakastuvan sinuun.
Mutta en ole ikinä nähnyt kirjailijaa,
joka ei olisi luullut sontansa tuoksuvan hajuvedeltä.
Mutta sinä, Shriver, olet kuin epävarma opiskelija.
Odotat jonkun kehottavan sinua laittamaan kynän alas -
ja ryhtymään kalastajaksi.
Mitä sinulle tapahtui?
Minulla on pari teoriaa. -Minulla myös.
Olet hullu!
Tiedätkö, mistä tiedän? Koska olen itsekin!
En vain ole niin hullu, etten uskoisi sinun kirjoittaneen Goat Timea.
Ylös ammeesta nyt!
Tulehan! Vartin päästä yliopiston johtaja kuulustelee sitä huijaria.
Sitten hänet saatetaan saliin, ja hän lukee sinun kirjastasi -
ja vastaanottaa palkintosi!
Se ei ole auto vaan kämäinen laatta.
Sitten menoksi!
Missä Teresa on? -Hän meni hoitamaan hotellipulmasi.
Miten pääsemme laitokselle?
Ole hyvä, herraseni.
Siinäkö se huijarismies saapuu?
Saanko esitellä Shriverin. -Mitä tapahtuu?
Teillä riittää pokkaa. -Haluan vain pyytää anteeksi.
Miksi? -En ollut rehellinen.
Tuo mies on petollinen. Feikki. Huijari.
Voitko olla hiljaa, senkin haiseva juoppo. Sano mitä haluat ja lähde.
Anna palaa.
Ensiksikin haluan sanoa,
että täällä oleminen on ollut kunnia.
Seurassanne oleminen.
Odotan esityksenne näkemistä, herra Bennet.
Toivoisin neiti Brownin olevan täällä.
Mutta aion lukea kaikki hänen runonsa.
Ja neiti Layla...
Toivon, että jonain päivänä saan syödä yhden veistoksistanne.
T, neiti Teresa, te kaikki... Olette uskomattomia ihmisiä.
Kohtelitte minua kunnioittaen ja kohteliaisuudella.
Tulen aina muistamaan teidät lämpimästi.
Mutta haluan kiittää etenkin professori Clearya,
koska hän antoi minulle tilaisuuden löytää itseni.
Hän... -Tämä on hienoa.
Tämä on paras lukemani asia aikoihin. -Hän piilotteli huoneessasi.
Nukahdin sänkysi alle ja heräsin eilen iltapäivällä.
En halunnut tavata Laylaa, joten kirjoitin runoja.
Kun et palannutkaan, ajattelin jäädä vielä päiväksi.
Ja silloin löysin tämän.
Tämän mestariteoksen.
Mitä oikein söit? Olen utelias. -Myslipatukoita.
Kassistasi. -Voimmeko lopettaa tämän höpsöilyn?
Tämä on naurettavaa! Simone...
Kuka tämä on? -No...
Luulen, että Shriver. -Niin!
Tuo on hullua. -Sinä olet hullu!
Saanko esitellä herra Cheadumin, Shriverin agentin.
Mukava nähdä taas. -Samoin. Näytät hyvältä.
Tämä ratkaisee asian. -Tämä on oikea Shriver.
Ai. Anteeksi. -Mistä olet pahoillasi?
Etkö tunne asiakkaitasi? -Tapasimme vain kerran, kun olin 15.
Isäni oli Shriverin agentti. Perin Shriverin firman ohessa.
Paikallanne!
Jessus, Simone! Mihin sotkuun olet meidät saattanut?
Voisiko oikea Shriver astua esiin?
Eikö kukaan täällä kirjoittanut tätä kirjaa?
Tätä ihmisen psyyken kaleidoskooppista tutkielmaa?
Tätä fantasmagoristista allegoriaa?
Tämä on Shriver.
Haluan vain pyytää anteeksi... -Odotas.
Tuo ei ole Shriver. -Neiti Brown! Näen, että elätte.
Väitättekö olevanne Shriver? -No kyllä!
Mitä tapahtuu? Kerro heille, Simone. -Tämä on hullua!
Tuo ei ole herra Shriver.
Miksi teette noin? -Tämä on naurettavaa. Sano jotain, Simone.
Hiljaa. Tämä mies on ammattihuijari.
Hänen nimensä on Herbert Davies. Hän on Baltimoresta.
Hän on väittänyt olevansa muun muassa liittovaltion pomoja.
Mitähän lie tarkoittaa. -Ja Canterburyn piispa!
Hoitakaa tuo.
Napatkaa hänet! -Tehkää jotain!
Se on tuonut onnea naisten kanssa.
Ja miestenkin.
Lakkaa vastustelemasta!
Taidamme olla taas relevantteja.
Olen niin häpeissäni.
Epäilin sinua heti. Ei...
Epäilin itseäni.
Kun sanoit tulevasi, ajattelin sen olevan liian hyvää ollakseen totta.
En kuunnellut sitä osaa itsessäni, joka tiesi -
vain sinun kyenneen kirjoittamaan kirjan.
Miten olisit voinut tietää, kun en itsekään tiennyt?
Tiesit kirjoittaneesi sen.
Mutta et uskonut sitä. Siksi tulit.
Voimmeko aloittaa alusta?
Mitä? -Tiedäthän...
Aloittaa uudestaan. Leikkiä, ettei tuota tapahtunut.
Hei.
Olen Simone Cleary.
Oletko valmis? -Olen hermostunut.
En koskaan unohda tapaamistamme. Isäni sanoi:
"Donnie, tässä on herra Shriver, paras kirjailija ikinä."
Joitakin vuosia myöhemmin isäni kertoi... -Hyvin se menee.
Kiitoksia.
Ja minä olen -
Shriver.
"Vesiläikkä ilmestyi kattooni samana päivänä, kun vaimoni jätti minut.
Ensin se oli vain pieni läikkä..."
Tekstitys: Aliisa Kiertokari www.firstlightmedia.com