Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jag kan inte dö. Vilken plåga.
Jag kan inte dö. Sakip.
-Vad är det, far? Oroar du dig igen? -Jag kan inte dö, Sakip. Det går inte.
Nej, vi vill ju att du ska bli frisk. Försöker du dö?
Hitta Selim, Sakip. Jag måste träffa honom. Omedelbart.
Vem är Selim, far?
Hör du mig, Sakip? Selim. Hitta honom.
Jag kan inte dö. Jag kan inte...
Jag kan inte dö, Sakip.
Kan inte...
Farbror, han slutade på kaféet för 15 år sen.
Jag fick en adress, men ingen vet om han bor kvar.
Inget är sig likt. Lastbilsgaraget är borta.
Det flyger bilar kors och tvärs som på en rallybana.
Far talade om en camping, men han nämnde inget annat.
Alltså... Hör du mig?
Om jag inte hittar killen direkt, ska jag komma hem då, eller?
Vem letar du efter?
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Är det här Mevlevihane-gatan 4? -Ja. Vem söker du?
En Ali Rıza som hade ett kafé för lastbilschaufförer.
Min fars vän från Makedonien. Jag fick den här adressen, men ingen öppnar.
-Vet du var han är? -Han flyttade för länge sen.
-För länge sen? -Ja. Varför söker du honom?
Han ska hjälpa mig att hitta nån annan.
-Jag vet inte vart han flyttade. -Ska jag åka hem igen?
Nej. Jag vet inte var han bor, men jag tror han blev imam.
-Va? -Imam. I en moské.
-Imam? -Antingen imam eller hodža.
Inte den här Ali Rıza. Han var smugglare.
Precis, en omvänd smugglare. Samma Ali Rıza.
-Jaha. Vilken moské? -Vet inte.
-Det finns för många moskéer i Istanbul. -Leta i Suriçi. Hur många finns det där?
KARTA ÖVER MOSKEER
Det finns 166 moskéer.
Nej, ingen berättade det. Det stod på en skylt.
Inte i Istanbul. 166 bara i det här området.
Gud vet hur många i hela Istanbul!
Kolla alla? Jag försöker. Händerna har blivit rynkiga av allt tvättande.
Jag vet inte om jag har missat nån. Ja, jag ber mycket. Må Gud höra mig.
Nej. Nej, nu tänker jag sova.
Jag sover i bilen. Jag är för trött för att leta efter ett hotell.
Jag ska ändå hit igen för morgonbönen.
Ska jag komma hem om jag inte hittar honom i morgon?
Vi vet inte ens om han lever. Jag har letat väldigt intensivt.
Hur sa? Vad säger far, sa du?
Snälla farbror, berätta. Hallå?
Selim?
Hur hittar man en Selim i Istanbul?
Som om alla skulle känna varandra här. Gud hjälpe mig.
Vintern har kommit.
Hur kunde jag glömma stänga fönstret?
Tjuvar!
Hallå! Vem har tagit min telefon?
De kanske gick hitåt?
-Där är Ali Rıza. -Vem då? Den tjocke?
-Nej, han bredvid. I jackan. -Alla ha ju jackor!
-Med mössan. -Tack.
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Må Gud ta emot din bön. -Tack.
-Är du Ali Rıza? -Ja.
-Säkert? -Ja.
-Vem är du? -Sakip från Bitola.
-Min far Suat skickade mig. -Suat? Vilken Suat?
-Åkare Suat. -Åkare?
Han jobbade som lastbilschaufför för 20 år sen.
-Minns du inte honom? -Nej.
-Du är imam, inte kaféägare. Helt fel. -Jag är inte imam.
-Stämmer inte det heller? -Vad vill du?
Jag letar efter Selim. Far bad mig hitta Selim.
Min far ligger för döden och har bett mig hitta Selim.
Jag sa att han skulle be farbror, men det var visst min plikt.
Hitta min vän Ali Rıza, så berättar han var Selim är.
Hans mor hette Fatoş.
-Fatoş? Menar du Suats? -Ja, vem annars?
-Hur känner du honom? -Det är min far. Suat från Bitola.
Jaså, du menar Lång-Suat?
-Tja, ganska lång. -Nej, inte hans längd.
-Han tog långkörningar. -Ja, precis.
Han åkte till Ryssland och Moldavien när jag var liten. Var är Selim?
Han började spela fotboll. Nu spelar han i...
Jaså, Suat är döende? Han sa jämt att inget rådde på honom, och så dör han.
-Nej, han kan inte dö. -Du sa ju det.
-Nej, jag sa att han inte kan dö. -Vill du det?
-Inte alls, det ska Gud veta! -Vad är det?
-Jag vet att du har hittat rätt väg. -Det kan man säga.
Det passar sig väl inte utanför en moské, men...
-Vad är det? -Det är fars egen. Den är till dig.
-Fresta mig inte nu! -Vad ska jag göra med den, då?
Ta bort den. För min skull. Är det verkligen Suats egen?
-Ja, det är det. -Fint, men ta bort den ändå.
Var är Selim?
Titta, då!
-Jobba hem! -Skjut!
Ner med bollen!
-Snyggt. -Bravo!
Härligt jobbat. Snyggt, grabben!
Selim, kom nu.
Kommer.
Då så, killar.
På med hjälmen, grabben. Cykla aldrig utan.
Var försiktig. Ta det lugnt. Gör inget dumt. Så där, ja!
-Har du en minut över, broder? -Visst, broder.
Det ska finnas en Selim här. Är det du?
-Vadå då? -Spela roll. Är det du?
-Vem är du? -Sakip från Bitola.
Tränaren kallade dig för Selim, men jag vill gärna vara säker.
-Är du Selim? -Ja.
-Säkert? -Ja.
Då har jag hittat dig.
Jag ska fatta mig kort. Jag, Sakip, kommer från Bitola.
Far bad mig hitta dig så han kan få din välsignelse.
Vi är bröder. Vi har samma far.
-Vad säger du? -Det är så det är.
-Jävlas du med mig? -Ursäkta?
-Jävlas du med mig? -Nej.
Heter din mamma inte Fatoş?
-Heter hon inte Fatoş? -Blanda inte in henne. Dunsta. Försvinn!
Är inte din far Suat, åkaren från Bitola i Makedonien?
-Han är min far också. -Jag har ingen pappa! Försvinn!
Broder, vart ska du? - Vart är han på väg?
PARKERING FÖRBJUDEN
Broder!
FRED
-Hjälp! Vem är du? -Herregud!
Är du en tjuv? Fan ta dig! Vem fan är du?
-Vem fan är du? Förföljer du mig? -Nej, broder.
Fotbollsvakten gav mig adressen.
Du drog. Jag gick dit, fick din adress och kom hit och väntade.
-Varför? -Det är inte mitt drömscenario heller.
Jag har kört 80 mil hit och har lika långt hem.
Jag sa: Låt Fuat åka. Han sa: Nej. Din bror är din plikt.
Jag har frusit häcken av mig här. Jag har också problem. Ryggskott.
Jag har varit i varenda moské. Förhör mig på Istanbuls moskéer.
Vadå moskéer? Jag bad dig inte att komma.
Far ligger för döden. Kom med, för Guds skull.
Du kan åka hem sen. Jag ber dig.
-Kommer du? -Brorsan, du verkar sjyst.
Du har gjort din plikt och jag har gett dig mitt svar.
Om jag vore du, skulle jag hoppa på nästa plan hem.
Jag tog bilen. Gud uppfann inte flygplan.
-Bilar är säkra. -Är du rädd?
Jag vet inte, jag. Men var en redig karl nu, och kör hem.
-Här i Paşa jävlas de med folk. -Vem jävlas med vem?
Är det så du vill ha det? Jag har varnat dig. Nu är det upp till dig.
Vart ska du, broder? Följer du med?
Visst. Jag ska bara packa väskan och slänga ner en paj som matsäck.
Broder...
Hur blev det så här? Jag sa ju att han skulle ha skickat farbror.
Nej, din bror är din plikt. Vilken bror, sen!
Jag får ont i ryggen av kylan. Fan ta både plikten och brorsan!
Jag körde 80 mil och han skickar tillbaka mig till bilen.
Nu kan jag alla moskéer i Istanbul, men bryr han sig?
Skicka farbror, sa jag, men nej. Åk du. Det är din plikt. Varför då?
Nu är jag pank och har ont i ryggen.
Elände! Far, snälla far! Jag lyckades inte övertala honom.
För döden, säger jag, men han vägrar. Vilken kille!
-Du! -Jag är pank och telefonen är borta.
-Jag kan inte ens ringa hem. -Tyst!
Jag vet inte ens var jag är! Broder!
Broder? Hör du!
Han ligger för döden, fattar du väl?
Sluta skrika! Var tyst!
-Jag pratar bara för mig själv. -Jag öppnar med porttelefonen.
Det öppnas inte. Den funkar inte.
-Tyst! Vad är det nu? -Den funkar inte.
Helvete!
Den kanske är trasig. Jag tror det.
Idiot! Hör du att det brummar? Tryck upp dörren då.
Nu! Du missade igen!
Han måste driva med mig.
-Släpper du in mig eller inte? -Fan heller! Nu är det för sent.
Den funkar inte. Det är för sent. Porttelefonen funkar inte.
-Vad är det för oväsen? -Porttelefonen är trasig.
Tyst! Kom!
Lugn, Metin. Porttelefonen funkar inte, så han kommer inte in. Oroa dig inte, Metin.
Vänta så kastar jag ner nycklarna.
Använd de här.
Sover du?
Sover du, broder?
Få mig inte att ångra att jag släppte in dig. Sov nu, bara.
-Aj, aj, mitt huvud. -Har du ofta huvudvärk?
Sov. Håll mun och sov.
Sluta babbla.
Undrar om det finns några kompir.
Hallå!
-Lugn. Jag stötte emot nåt. -Stötte emot? Är du en tjuv?
-Ska du råna mig? -Var är de?
-Gå och lägg dig. -Har du nån kompir?
-Vad för nåt? -Chips!
-Potäter. -Potäter?
-Potatis. -Potatis?
Vad ska du med potatis till? Det är fan mitt i natten. Gå och lägg dig.
-Har du några? -Till vad?
Jag ska visa dig. Var ligger de?
Dra åt helvete.
-Nu river du huset. -Förlåt.
Lägg dig.
Broder? Broder!
Du, broder!
-Vad är det! -Här, drick vattnet från potäterna.
-Bra mot baksmälla. -Så fan heller.
-Försvinn. -Drick. Det sköljer ut spriten.
Försöker du ta död på mig? Jag vägrar dricka potatisvatten.
Försvinn. Lämna mig ifred.
Låt mig sova lite, så dricker jag potatisvatten sen.
Broder...
-Vad nu? -Får jag låna telefonen?
Fan, ringa så här dags?
Nån stal min telefon och jag har inte kunnat ringa hem.
Åt helvete med din telefon! Här. Gå dit bort och prata.
Det är en viktig match i morgon. Låt mig vara nu. Gör vad fan du vill.
-Bara jag får sova. -Okej.
Mitt huvud sprängs. Försvinn med telefonen. Gå nån annanstans och prata.
-PIN-koden, då. -Men för fan! Tre treor.
Fyra treor. 3, 3, 3, 3.
-Broder... -Far åt helvete!
Den ber om en kod. Den kan jag inte.
-Så. Här är PISS-koden. -Tack.
-Gode Gud. -Drick. Det rensar ut.
Gud hjälpe mig! Få bort den här olyckan!
Spela inte full. Gud straffar oss.
Hallå? Hallå! Makbule?
Jag hittade honom. Ge luren till far.
Hallå? Farbror Fuat, jag har hittat honom. Ge telefonen till far.
Hej, mamma. Får jag tala med far?
Är det du, far?
Jag har hittat honom. Jag är hemma hos honom nu.
Han är en otäck typ. Han ska spela en viktig match i morgon bitti.
Be mig inte ta itu med honom. Han vill inte komma. Han kommer inte.
Far...
Broder...
Låt mig vara! Jag sa ju nyss att jag vill sova ett tag!
Far vill prata med dig.
-Varför då? -Det sa han inte. Fråga honom själv.
-Inte nu. -Vad ska jag säga, då?
-Att jag inte är inne. -Han hörde dig ju. Hur förklarar jag det?
-Säg att jag somnade. -Ja, bra idé.
Far? Han har somnat. Låt honom sova.
Ska jag väcka honom? Visst. - Han vill prata med dig.
Selim?
Jag är din far.
Så trevligt.
Det tycker jag med. Du känner inte mig.
Du har aldrig träffat mig. Men jag har känt dig i 35 år.
Vänta en sekund.
Hallå? Hur är läget, mamma?
Nej då, allt är bra. Jag mår bra.
Vänta ska du få prata med nån.
-Vad är det, Selim? Är nåt på tok? -Nej då. Lyssna bara.
Vad står på? Var är du?
Inget alls. Jag mår bra, men lyssna bara lite.
På vem då så här dags?
-Hallå? -Hallå?
Ja?
-Hallå? -Vem är det?
-Jag hör inte. Vem är det?
-Hallå? -Så där, nu hörs du.
Vem är du?
Frågar du mig? Vem ringer du så här dags?
Hallå?
Gud i himlen! Vem är det? Morbror Recep, är det du?
Det är Suat och han är mycket sjuk.
-Vem i herrans namn är Suat? -Ska jag berätta min livshistoria nu?
-Selim gav dig luren utan förklaring. -Skrik inte åt henne!
Jag är Selims mamma Fatoş. Vilken Suat är du?
Hallå? Gud i himmelen, hjälp mig innan han driver mig till vansinne.
-Fatoş? -Ja?
-Det är Suat. Minns du mig inte? -Men vilken Suat? Berätta.
-Sakips far. -Vem är Sakip?
-Vad då för Suat? Vem är Sakip? -Selims bror.
Selim? Är den där mannen där hemma?
Vet inte. Han bor i Makedonien. Jag är hemma.
-Med mig. -Vem är du?
Sakip. Goddag.
-Fatoş, var är du? -I byn.
-Kära nån! -Vad handlar det här om?
Men sluta fråga en massa och ta reda på vem han är!
-Hur då ta reda på? -Hur fan ska jag veta det? Prata.
Fatoş, jag är döende.
Vila i frid.
-Är du sjuk? -Ja.
Jag med. Mina ben värker av min reumatism.
Jag har diskbråck i ländryggen och bronkit.
Jag kan inte gå längre. Vad ska jag ta mig till?
-Äter du nån medicin? -Det är klart.
Men den hjälper inte. Det är ålderdomen. Det är illa.
-Ja, det är illa. -Vad vill du, då?
Fatoş, jag ska snart dö.
-Jag vill... Samtalet bryts. Samtalspotten är slut.
Vem är det? Jag hör en kvinnoröst. Selim...
Hallå? Lugn, bara. Det finns ingen kvinna här.
Lägg dig inte i. Det är mitt beslut.
Va? Visst, jag ringer. Men lägg dig inte i!
Fresta mig inte att skrika. Okej.
Följer du med mig, broder?
Sluta filma, din jävla filmstjärna!
Kom igen, Selim, två minuter kvar.
Bra, fortsätt så.
Aydın, samla dig.
Använd Çağatay. Ge honom bollen.
-Kom igen! Täck! -Ta 7:an.
-Eller mittfältaren. -Så ja! Passa bollen!
Till Çağatay!
Fortsätt, Çağatay!
Skjut! Skjut, då!
Sumpa den inte! Passa 7:an!
Jobba hem!
Bravo, Salih!
Var är försvaret? Jobba hem!
Akta vänsterbacken. De sätter den.
In!
Mål!
Det är slut på väntans tider, minsann
För mästerskapsbucklan gick vi och vann!
Det är slut på väntans tider, minsann
För mästerskapsbucklan gick vi och vann!
Hit med raki! Kom igen!
Vänner, denna ära och detta mästerskap tillhör oss alla.
Den här cupvinsten är något ni verkligen har förtjänat.
Jag visste att ni skulle klara det - och vinna!
-Grattis till oss alla! -Tack.
-Är du klar? -Visst. Ordet är ditt.
Jag vill egentligen inte säga nåt,
men nu har jag druckit lite och är fylld av segerglädje.
-Så nu vill jag berätta en sak. -Visst, säg vad du vill.
-Du såg inte matchen. -Just det, det stämmer.
Ta inte illa vid dig. Jag klagar inte, utan vill bara säga det högt.
I dag spelade dessa 20 modiga män match.
Vi vann hela cupen, och du tittade inte ens.
Du måste lita på grabbarna. Håll dem om ryggen.
Och... Du sålde Onur och Ozan för en spottstyver.
De kom nästan inte till Grekland för att det kostade.
Och sen? De klev på bussen, åkte dit och kom hem.
Han har en dotter nu. Vasia. - Visst hette hon så?
Och en tatuering. Det tänkte jag också skaffa.
De sa att jag borde det, men det blev inte av.
Selim, nu är jag här. - Grabbar, från och med nu stöttar jag er helhjärtat.
Kom till mig om ni har problem. Är jag inte här, så prata med Selim.
-Visst. -Har de visum?
Visst. De var ju i Grekland allihop.
Ser ni honom här? En otrolig kille.
-Tränarn? -Jag dricker redan, Selim.
Inte med mig.
Ouzo är inte direkt turkisk raki, sa jag till dem.
Skulle den påverka oss, frågade de och sen blev de fulla som alikor.
Man tar några jamare, så kan man gå på månen sen.
Efter matchen.
Broder. Vi hörs.
Så där, ja. Vi ses och snackar lite.
Kom igen, nu. God natt med er.
Jag tog ju med två flaskor ouzo.
Vi kan väl dricka från pokalen? Va? Det kan vi väl?
Det gör vi - vi dricker ur bucklan.
Alla kan väl dricka raki ur pokalen?
Kom nu, snygging. - Han ska alltid glassa.
-Säg inte så. -Du missade ju nästan, din skithög.
Vilken kille...
För en kyss från min kära kan jag dö, kan jag dö
För en kyss från min kära
kan jag dö, kan jag dö
För en kyss från min käraste
Ömer, hjälp mig bära honom till bilen. Han drack för mycket i går med.
Ta tag.
-Vad i...? -Kom, nu går vi.
-En öl, Ömer? -Visst.
Vi tar en öl och sen går vi hem. Ta med några öl i kylen där.
-Prosit! Guds välsignelse. -Må Han välsigna oss alla.
Det är stekhett.
Vad händer?
Vem fan är du, din jävel? Vem, för i helvete?
Kidnappad? Hur fan vågar du? Jävla Bulgarien? Fan ta dig!
Svär inte, broder.
Vem fan är du? Jag gav dig husrum.
Du frågade om jag ville komma och jag sa nej!
-Bulgarien? Fan ta dig, ditt arsel! -Varför svär du?
-Fan ta din familj och din biljävel! -Nej! Akta, den är ömtålig.
Fan ta den! Skatta dig lycklig att du är helskinnad. Du borde ha stryk!
Du fick bo hos mig. Du borde ha fått ligga och förblöda på gatan!
-Broder, vänta. -Ditt jävla arsel!
Vart ska du, broder? Var...
Broder!
Ska du gå till Istanbul?
50 mil? Det är snart natt. Här åker varken bilar eller bussar.
-Här på Balkan jävlas de med folk! -Dra åt skogen.
Slå mig. Döda mig. Det är skit samma.
Ska jag säga ”Han rymde tyvärr i Bulgarien?” Vill du hem, får du gå.
Jag kan inte köra dig. Jag måste hem.
Ska du med, så stig in. Lycka till annars.
För min far ligger och dör, förstår du det?
Har du inte kidnappat mig?
-Du tvingade väl med mig hit? -Broder...
Har jag rätt eller inte? Du har kidnappat mig.
Ja, det har jag.
Och inte bara till en annan stad, utan ett annat land.
På andra sidan gränsen. Utomlands.
Och nu säger du att du inte kan köra mig hem så jag får gå
-och att man jävlas på Balkanhalvön. -Så sa jag inte.
Har jag inte rätt? Ut ur bilen. Nu! Ut, sa jag!
-Vad gör du? -Akta! Min arm...
-Förlåt. -Ut ur bilen.
-Jag bad snällt, och du vägrade. -Så du kidnappar mig?!
-Vad ska jag göra. Han är ju döende! -Ditt jävla kukhuvud!
Du tjafsar som en fjortis. Ska du med?
-Pratar du fortfarande?! Pissa ner dig! -Nu åker jag!
-Kvällarna är mörka här. -Dra åt helvete!
Hur ska du ta dig in igen utan pass?
-Du har ju inget! -Dra åt helvete!
Jävla skit! Jag hade cigg.
Fan också! För i helvete - på en väg i Bulgarien!
Ingen telefon, ingen mobil. Inte ens pengar till cigg!
Varför kidnappade du bucklan? Den är värdelös.
-Den har bara affektionsvärde! -Jag fick inte loss den.
-Du vägrade släppa. -Vadå?
-Var tog du mig? -På tavernan.
-Bland alla killarna? -Du däckade och de gick.
-Passet, då? -Hämtade jag hos dig.
Inne hos mig? Du tog väl en kopp te också?
-Hur hittade du det? -Jag letade, och det låg i en låda.
-Mitt stackars hem. -Du märker inget.
Vad fan gör jag i Bulgarien?
Jag pallar inte mer. Vi stannar och äter. Mitt blodtryck är skyhögt.
-Blodsockerfall. -Ja, vi måste äta.
-Jag är också hungrig. -Min mage värker.
-Hur gammal är du? -Bestäm du. Vad tycker du passar?
-Trettiofem. -Trettiofem.
Två år yngre än jag. Men du har åldrats snabbare.
-Din jävla... -Har du nån kvinna i ditt liv?
Vad försöker du göra, egentligen? Konversera? En kvinna i mitt liv...
-Lite småprat. -Visst, men... Det är fel tillfälle.
Är det underhållning? Jag hämtade snubben i Turkiet.
Nu ska han underhållas som en barnunge.
-Vad ska jag göra i stället? -Inget. Kör bara. Titta ut.
Jag svettas ihjäl. Finns det inget vatten nånstans?
-Ja, det är hemskt varmt. -Har du cigg?
-Jag röker inte. -Jag har baksmälla och är utsvulten.
-Vi har inga cigg. Och vi är i Bulgarien. -Du har rätt i allt.
Verkligen.
-Jag får värmeslag. -Ja, det är varmt.
Ta av dig skjortan om du är varm. Spänn av.
Snart spricker jag!
Kom nu, broder.
Jaså, du hade cigg.
Du rökte ju inte, sa du.
-Varsågod. -Tackar som frågar. Gud signe dig.
-Drev du med mig? -Inte alls.
När vi stannade och du pissade körde en bulgar förbi.
Jag fick två av honom. Min första nånsin.
Det är bättre att inte röka alls.
-Jag tänkte bara tända en. -Gör det, brorsan. Jag mår bättre nu.
-Gör du? -Japp.
Och hela skallen snurrar.
Vad heter du, brorsan? Jag har inte frågat, utan sagt brorsan.
-Sakip. -Sakip.
Sakip Domalan (Står-på-knä).
-Hur sa? -Sakip.
-Ditt efternamn. -Sakip Domalan.
Det var tungt.
Varför skrattar du?
-Varför skrattar du, broder? -Glöm det, jag kom på en sak.
Sakip Domalan, sa du? Selim. Trevligt att träffas.
Selim Domalan.
Selim Domalan? Just det, broder.
-Vad händer? -Nu är vi körda.
Vad är det?
Ut med dig. Veva upp rutan.
-Vad står på? -Stäng och kom ut, så att jag kan låsa.
Varför låser du bilen?
-Vad är det? -Vi fick punktering!
Ta fram reservdäcket.
-Det finns inget. -Va? Åkte du så långt utan?
-Det finns inget. -Korkskalle! Vi är alltså strandade?
-Det kommer ett däckställe snart. -Vi behöver ett nu, inte snart!
Det finns inget. Det exploderade. Men det kommer snart ett - fattar du?
-När snart? -Om 5-10 kilometer.
10 kilometers jävla promenad i denna hetta!
-Du spelar ju fotboll. -Skit i fotbollen!
Vi måste dit innan mörkret faller. Knalla på!
-Vad har jag gjort för fel? -Va?
Jag måste ha begått nån synd för att behöva utstå nåt sånt här.
Jag smälter i värmen och hjärnan kokar bort.
Vad fan gör du om jag dör här av solsting?
-Vi går hitåt. -Varför då? Låt mig vara!
Prata inte ens med mig.
Varför körde vi inte hit?
Det var ju inte motorn, utan en punka. Vi kunde ha kört.
-Jag vill inte... -Det är ju ingen Merca.
-Som om fälgen skulle ta stryk. -Jag vill inte prata med dig.
Stängt. Han borde vara i krokarna. Han borde bo nära sin verkstad.
Hallå där! Vet du var han bor?
-Där uppe? -Vet inte. Jag känner honom inte.
Där uppe? Kom, då.
Kom nu. Kom, då! Och så se upp för hunden.
-Vad i hela friden gör vi? -Han bor hitåt.
Lugn. Tänk på hundarna.
-Det finns ju hundar överallt! -Hitåt.
-Jävlar, där är en hund. -På båda sidorna!
-Nej! -Spring!
Okej, sluta skälla!
Brorsan!
-Vad vill ni? -Hejsan.
-Vi behöver ett däck. -Verkstaden är stängd.
-Va? -Han har stängt.
Va? Vi har punktering och så har vi bråttom.
Säg till honom. Jag kan ju inte språket!
-Är du turk? -Ja.
Så du kan turkiska? Tack gode Gud!
Vi fick punktering. Kom och laga den så vi kan åka vidare.
Vi har långt till en sjuk familjemedlem.
-Jag har stängt för dagen. -En minut, bara.
-Du får skjuts tillbaka. -Det är bröllop.
Jaha, men vi då? Ska vi bara stå där?
Bilen gick sönder mitt i ingenstans. Kom och laga den, så skjutsar vi dig hem.
-När öppnar du igen? -När bröllopet är slut.
-Ska vi vänta tills i morgon? -Ja, eller så följer ni med.
Till bröllopet?
-När är det slut? -Det började just.
Det här tar sin tid. Kom med i tio minuter, bara.
-Kom tillbaka hit sen. -Ni förstör ju nöjet.
Okej, vi ska inte förstöra nåt nöje. Får vi nycklarna och en assistent.
Vi hämtar grejerna och lagar punkan. Herregud!
-Tvinga oss inte att vänta! -Vad säger han?
-Ge oss nycklarna. Vi fixar det. -Jag säger detsamma!
Knulla mig om du måste.
-Va? Varför då? -Jag yrar!
Kära gäster, välkomna till bröllopet.
Makve och Feride Fum gifter sig. En applåd!
Vi har samlats för att fira kärleken.
En fridens och skönhetens kärlek.
I denna underbara kärleksträdgård
önskar vi alla att ni får skörda rikligt med glada, fridsamma barn! En applåd!
Från brudens moster och morbror kommer en Beko-tvättmaskin! En applåd!
Från brudens faster och brudgummens morbror:
Tio par skor! En applåd!
Brudens moster skänker 38 meter spets!
Brudens morbröder ger dem två bildäck! En applåd för det!
Musik!
Varför lade du dig i mitt liv? Varför?
I går vann vi cupfinalen!
Vad fan gör jag i Bulgarien i bara undertröjan? På ett zigenarbröllop?
Vem viskar du till?
-Bej. -Bej?
-Bej till Gud? Du vet...? -Äsch.
-Är du rädd? -Är inte du?
-För vad? -Onda andar. Spöken.
Onda andar i den här gudsförgätna hålan?
-Varför inte? -Onda andar håller sig nära vatten.
-Ja men det finns vatten här. En bäck. -Var då?
Jävla skit. Nu tänker jag också på det.
-Drar bilen åt höger? -En smula, kanske.
Skulle du vilja att den slutade?
Så här kan vi inte fortsätta. Vi sätter bakhjulet här framme i stället.
-Nej, då ser jag inte vägen. -Då tar vi båda här framme.
Det var min idé. Du kan bara njuta. Snart går min rygg av.
-Kan du det där med att styra? -Styra?
Ja. Styra en bil. När man kör bil.
Det är klart, men den här kör jag inte.
-Varför inte? -Vad finns det att köra?
-Den kanske faller sönder. -Hur styr jag, då?
Du bara styr. Du är styret själv. Du är van.
-Jag kan inte den här bilen. -Vad har du, då? En Mercedes?
Det vore en helt annan sak. En Mercedes kan jag köra utan bensin.
-Hur gammal är bilen? -Som du.
Som jag. Ett legendariskt Mercedes-år.
Jag älskar inte heller bil. Jag har ont i ryggen och vill vila.
-Det är därför jag vill att du ska styra. -Omöjligt. Det vore högst opassande.
-Va? -Jag vägrar!
Tackar, broder. Knäpp bältet.
Bältet? För att köra i 30?
Inte för din skull, men annars klämmer du mig.
Fan ta bälten och den här jävla bilen! Vad har jag gjort för att förtjäna detta?
Vad fan gör jag här? Vad fanken gör jag?
En mycket god gärning. Släpp handbromsen nu.
-Varför lägga i den på plan mark? -Släpp den, bara.
Gud signe dig, broder.
Du ser kanske inget, men där borta är det ljus!
Det syns inte än, men där ligger flera byar.
Bulgarerna gör en väldigt god ost, kashkaval.
Alla har kreatur i byarna häromkring.
Har du smakat? Den säljs utmed vägen, i små, stora och ännu större bitar.
Har du sett dem?
-Vad pratar du om? -Jag vet inte om den finns...
Hallå! Vad hände? Sakip!
-Vad hände? -Jag föll ut. Dörren gick upp.
Jag slant med handen. Tur att vi körde i 30, annars hade jag hamnat på åkern.
Nu föll jag på ändan.
-Gick det bra? -Jag har ont i ryggen.
-Kliv upp. -Jag kan inte.
-Kom, så hjälper jag dig, broder. -Rör mig inte. Jag har diskbråck.
-Vad ska jag göra? -De vill operera.
Kör åt sidan och sätt på blinkersen.
-Glöm blinkersen. -Gud förbjude att vi får möte.
-Sätt på dem. -Det kommer ingen, sa du ju.
Man vet aldrig. Sätt på dem.
Herregud!
-Hur är det? Mår du bra? -Lite bättre.
-Vad nu? Varför stannar vi? -Vänster eller höger?
-Vänster eller höger? Var är vi?
Var är vi?
Hur fan ska jag veta det? Skulle jag fråga dig då?
-Du har för fan kört till Rumänien! -Va?
-Rumänien? -Alexandria och Bukarest! Det är Rumänien!
Hur fan skulle jag kunna veta det? Det kunde lika gärna ha stått Beylikdüzü!
-Akta! Flytta på dig! -Din jävla idiot!
-Flytta på dig! -Reta inte upp mig nu!
Din dåre, det är inte jag som har fått oss till Rumänien!
-Prata turkiska! Vad sa du? -Det säger jag inte. Det var för grovt.
-Dåre. Är du tokig? -Jag tar en tupplur för ryggen.
-Du tar en omväg på 30 mil! -Jaså? Varför Rumänien?!
Vad hände, egentligen? Varför körde du till Rumänien, för fan?
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
Jag beklagar.
Jag beklagar, broder.
Kom in.
Jag beklagar sorgen.
Osman.
Jag beklagar.
-Jag beklagar. -Tack. Gud signe dig.
-Gud signe dig. -Dig med.
Vi ska inte lämna dig. Det är inte lätt. Jag vet, jag.
-Makbule, gör lite kaffe. -Nej, för all del.
Kom så går vi. Du måste vara trött.
-Och så har du fått en gäst. -Ja, okej...
Vi kommer tillbaka i morgon.
Gud signe dig.
Amen.
Så, kom nu.
Gud signe dig. Gud signe dina barn.
Vems är telefonen?
Min telefon ringer.
Hallå? Farbror?
Tack. Gud signe dig.
Ske Guds vilja.
Nej, nu har han fått frid.
Han hade så ont. Nu lider han inte mer.
Han hade ju ingen lever!
Ja.
I dag, på morgonkvisten.
Ja.
Vi ville inte vänta. Vi hade ceremonin under lunchbönen.
Nej. Ni måste ju åka från utlandet. Ni skulle ändå aldrig ha hunnit.
-Det är ditt fel! -Gud signe dig.
-Vad är det? -Jag missade fars begravning!
Jag dödar dig, din jävel! Allting är ditt fel!
Se så, ut med dig! Din tok!
Vad var det som hände, min son? Se så, kom.
Sätt dig.
Håll mun! Ha lite respekt!
Håll mun! Så gör man inte! Så förödmjukande!
Jag bönade och bad.
Jag tiggde och bad att han skulle komma! Vilken bror! Fan ta honom!
Din jävla idiot! Sätt dig! Du har skämt ut oss.
Sluta! Upp med dig! Gå inte in!
Sitt där. Du har skämt ut oss.
Du drog vanära över oss mitt framför alla, din idiot! Sätt dig!
Och i dag, av alla dagar! Skäms du inte?
Totalt respektlöst mot både din far och din mor!
Idiot!
-Men farbror... -Tyst!
Prata inte i munnen på mig! Var tyst och visa respekt! Idiot!
Du får förlåta honom.
Förstår du? Han tappade besinningen. Han är inte sig själv.
Han är egentligen en snäll gosse. Så godhjärtad.
Men han blev upprörd när han inte fick se sin far.
-Har du cigarretter? -Cigarretter?
-När började du röka? -Får jag en.
Här.
Och här.
Eld?
-Är den tänd? -Ja.
Du kan inte ens röka och du försöker mucka gräl, din idiot.
Det svider i hjärtat, men det får vänta. Jag visar dig en annan dag.
-Varför väntade ni inte? -Jag ringde, men din telefon var av.
-Den blev stulen. -Vem fan stal den?
Varför väntade ni inte? Varför begravde ni honom så fort?
-Hodžan sa det. -Vilken Hodža?
Hodža Yakup. Kroppen var redan svullen av vatten.
Han sa att den skulle vara rena ballongen nästa dag, så vi gjorde det snabbt.
-Vad annat kunde vi göra? -Hodža Yakup?
Yakup, du vet. Som en ballong, sa han.
-Svullen? -Jätte.
Det hade redan börjat. Som en ballong skulle han ha blivit.
Lugn. Ta det lugnt.
Lugna dig, nu.
Han dog lugnt och stilla. Oroa dig inte.
Oroa dig inte. Kom här.
Vi skulle ha bjudit hit dig tidigare, men vi visste inget om det, min son.
Det var inte förrän han blev sjuk som han nämnde ditt namn.
Då bad han för dig, om och om igen.
Vad hände med bilen?
-Vad menar du? -Vad menar du? Bilen lutar ju.
-Jag fick punktering i Bulgarien. -Punktering? Bilen lutar.
Jag riskerade faktiskt livet för de där.
-Den funkar bra. Jag körde ju hit. -Vad menar du? Den lutar.
Gud i himmelen, jag får se till att fixa bilen.
Det kommer att ta ett tag.
Gå in nu och sitt med din mamma. Snart får ni besök igen.
Det vore bättre om de inte såg bilen.
-Får jag nycklarna. -I bilen.
-Lämnar du dem i bilen? -Vem skulle stjäla den?
-Sakip. -Fimpa den här.
-Sakip! Hör du! Har du pengar? -Ja.
Okej.
Sakip?
-Ja, mamma. -Kom ett tag.
Förde du hit honom mot hans vilja?
Hur kunde du? Han har ju sitt eget liv.
Hans mamma är nog orolig. Ringde ni hans mamma?
Ringde du din mamma? Hon oroar sig säkert.
Nej då. Det är ingen fara.
-Varför gjorde du så, min son? -Är det mitt fel nu?
Far sa åt mig att få hit honom. Du vet väl hur han är?
Ja visst.
Sakip...
Förlåt mig, broder.
Han gjorde inget fel.
Han ville bara att ni två bröder skulle träffas och dra jämnt.
-Jag går ut en stund. -Vart då?
-För att få lite luft. -Gå tillsammans.
Ta med dig din bror. Resten kan vi fundera över sen.
Behövs inte.
Sakip? Sakip, min son!
-Varifrån går bussarna till Istanbul? -Från busstationen.
Bussterminalen.
-Ligger den nära? -Ja. I centrum.
-Hur lång tid tar det att gå dit? -10 minuter eller en kvart.
Jaha. Bra.
-Ursäkta mig. -Visst.
Jag följer dig.
-Vart? -Till terminalen.
-Det behövs inte. Jag går själv. -Nej, du är ju vår gäst.
-Har du några cigarretter? -Nej.
-Min bror Sakip skulle halshugga mig. -Nån borde halshugga honom!
Bussen till Istanbul går klockan sju.
Klockan sju? Det är två timmar tills dess.
Ja, ja...
Jaha. Tack så mycket.
Jag väntar här. Tack ska du ha.
Då väntar jag med. Du är vår gäst.
-Gå du, jag klarar mig. -Nej. Du är vår gäst.
-Då tar vi nåt att dricka. -Okej.
-Är du Sakips syster? -Nej. Alltså, jag menar...
Det är lite komplicerat. Jag är barnbarn till farfar Suats kusin.
-Men jag växte upp hos farfar Suat. -Är vi alltså släkt?
På sätt och vis.
Är du äldre än bror Sakip?
Nej. Jag har bara åldrats snabbare. Det är två år mellan oss.
Jaså. Ja, det är inte lätt, det där med bror Sakip.
-Hur gammal är du? -Tjugosex.
Tjugosex? Du har nog åldrats en del, du med.
Ja. Det är som sagt inte så lätt.
Hur träffar du ens bollen som du dricker?
-Mitt lag vann cupfinalen i år. -Gjorde ni?
Jag kan inte springa som förr, men tekniken sitter.
Jag spelade de sista fem minuterna, lade en pass och så gjorde vi mål.
-Vi är regerande mästare nu. -Här hörde vi inget om det alls.
När Galatasaray vann förra året blev alla fans som tokiga här.
Nej, inte på den nivån. Inte Super League.
En av de högre ligorna?
En av de lägre?
-Nej, lite lägre. -Kan man gå lägre än så?
-Tack. Verkligen. -För vad?
För att du kom hit.
Nej, det är du som ska ha tack för att du har rest hela vägen.
Farfar Suat sa ofta ditt namn i sömnen.
Jag var nyfiken på dig.
-Jag är väl inte som du förväntade dig. -Jag hade ingen förväntning.
Jag bara undrade vem du var.
-Vi går, så vi inte missar bussen. -Den stannar precis här.
Vi tar in notan i alla fall.
Kom.
Alltså, jag...
Jag har inga pengar. Allting ligger i Sakips bil.
Det är lugnt. Här känner alla alla.
Sakip tar hand om det sen. Och jag betalar för din biljett.
-Det gör inget. Kom nu. -Jag skäms.
Jag pratar med kyparen. Du är vår gäst.
-Jag är verkligen ledsen. -Lugn. Du är gäst här.
Gå du.
Gå nu. Vänta inte kvar.
Han ber om mitt pass. Det har jag ju inte.
-Har du inte det heller? -Jo, men den knölen har det.
-Vilken knöl? -Sakip!
Vänta! - Ring honom! - Telefon, ringer. Snälla, vänta lite!
-Den är avstängd. -Den blev stulen.
-När? -I Istanbul.
Ring nån annan! Jag missar ju bussen!
-Jaså, du ska åka. -Ja.
-Sköt om dig. Jag vill inte missa bussen. -Det går en till i kväll. Ta den.
Eller så kan jag köra dig hem. Jag körde ju hit dig.
Tack, men jag åker nu. Allt är klart för avfärd.
-Inte en enda gång fick du se. -Se vad då?
-Din far. -Din far?
Bäst jag går.
Jag har inte sett far eller besökt hans grav än.
Mina fötter vill inte.
Vi åkte hela vägen hit tillsammans. Vi kan väl be för honom ihop? Få det överstökat.
Det är inte mitt problem, broder. Det var det aldrig.
-Gör din plikt, men blanda inte in mig. -Du är ingen god människa.
Han har dött. Han finns inte mer.
Nu ska han vistas i himmelriket.
Visst, jag fattar. Låt bli att ge honom din välsignelse.
Visst, låt bli att förlåta honom. Bra idé.
Gud förlåte honom. Han är klar med livet.
Men det är inte det som är problemet.
Hör du, jag förstår dig. Nu är det dags att du förstår mig.
Jag är oäkta.
För 25 år sen gjorde det ont, men nu är jag 35.
Ingen frågar om min pappa mer.
Din pappa blir aldrig min pappa för att han gjorde mamma på smällen för 35 år sen.
Det var ett misstag.
Och min mamma fick betala för det.
Tillsammans med mig.
Om jag går och ber för honom, vill jag ha en förklaring.
Det kan ingen av er ge mig. Förstår du?
Det handlar ju inte om det. Vet du vad det handlar om?
Efter 35 år inser jag att jag har en bror. Det är det det handlar om.
Men om du säger att det inte betyder nåt, så visst.
Dina saker är hos farbror Fuat. Vi hämtar dem. Sen vinkar jag av dig.
Resten är upp till dig.
Häll, du. Så ja.
Servera honom.
Så där, ja.
Så ska det se ut.
Jag är din farbror.
Jag heter Fuat.
Och den killen där är Suat, min äldre bror.
Det var här han bodde.
Med Rauf Agha. Där bor jag med.
Om du vill, är det ditt hem också.
Vårt hem. Här hos Rauf Agha.
Vårt hem.
Dina saker är här.
Du har ju vunnit mästerskapen. Vi är stolta över dig.
Dessutom har du turkiskt pass, och det gör oss ännu stoltare.
Vet du en sak?
Min bror dog i dag.
Min bror Suat dog.
Jag hade aldrig nån far. Suat tog hand om mig.
Jag träffade aldrig min far. För mig fanns det ingen annan.
Det här är vårt hem. Min brors, ditt
och den här knäppgöken Sakips.
Jag pratar för mycket.
Rauf Agha, får jag min fars arvegods.
Dela ut det. Jag har druckit för mycket.
Jag tar det här. Låt mig fixa det.
Arvet efter min far.
Slösa inte bort det.
Vart ska du?
Jag ber om ursäkt. När farbror Fuat berättade...
...att far gick bort medan vi körde runt och hade skoj...
Jag tappade besinningen. Förlåt.
Du är inte helt i balans, broder.
Du är förvirrad.
Jag är samma skit som du.
Jag slår ner folk hela tiden.
Mamma tog mig till doktorn för humöret. Jag slog ner honom. Jag slår i väggar.
Jag brukade äta glas.
Jag skar upp munnen och tungan.
Vi hade inga pengar, så jag gick utan tänder i fem år.
Det var därför jag inte funkade som fotbollsspelare.
Vem slår ner ett fan? Det gjorde jag.
Jag slutade spela och jagade bort honom.
Jag låg i lumpen i 22 månader. 4 av dem var på DISCO.
-Disco? -Enheten för disciplinering.
Jaha, såna där isoleringsceller.
Är det pappa där i mitten?
Det där är far. Fuat är i mitten och Rauf till vänster.
Och till höger sitter farfar Selim.
Selim?
Selim.
-De är ryska, de där. -Nej, inte ryska. Tyska.
-Jag gjorde också lumpen. -De är ryska. Jag vet det.
AK47.
Kroaterna hade tyskgjorda med kaliber 3,8. De här är ryska.
På den tiden hade kroaterna såna.
De stod nära tyskarna politiskt på den tiden. Därför fick de sina 3,8:or.
Såna hade vi med. Men de där är ryska.
De väger 3,5 kilo.
När det regnar känns det som 35 kilo.
Då får man kämpa som ett djur för att bära dem.
Vi låg i skyttegravarna i Sarajevo. Det ni kallar Saraybosna.
I samma skyttegravar låg makedonier, turkar
albaner och bosnier.
Vad annat kan en soldat göra? Alla var inkallade. Man hade inget val.
Antingen rymmer man eller så hämtar de en. Och vart skulle man rymma?
Man vet inte ens vem man skjuter på.
Man ser för fan inte vem som är vem.
Bredvid mig låg en pojke. Han var yngre än jag.
Max 17 år. Ja, han var inte äldre än 17.
Nåt hände. Jag hörde ett ljud.
När jag vände mig om var halva grabben borta.
Jag tog hans vapen. Det är därför jag vet att de är ryska.
Mitt i Europa. I Sarajevos skyttegravar.
Jag vet vad de väger. De väger 3,5 kilo.
Försök inte rätta mig.
De där är ryska. AK47:or.
Kom här.
Se så, upp med dig.
-Min far har dött. -Va?
Min far är död och jag kan inte stå.
Min far är död.
Min far är död och jag kan inte stå.
Kom.
Suat Agha! Kom! Den här vägen.
Suat Agha! Kom.
Den här vägen. - Suat Agha!
Kom. Nu är vi här.
Suat Agha! Här är han. Här har du din son.
Nu ska vi säga dig en sak.
Nå, säg nåt till din far. Säg nåt, då.
-Vad då? -Inte vet jag.
-Hallå. -Va?
-Hallå. -Hallå, far.
Din son är här. Han är en ganska elak typ.
Han tar nog efter dig mer än jag gör.
Men han kör vilse på vägarna. Vi kom nästan ända till utlandet.
Ända till utlandet.
Kom igen, broder. Det är min far, det här.
Ser du - har ställer sig inte upp Han rör sig inte.
Säg att han får din välsignelse. Det är din far.
-Min välsignelse ger jag dig. -Min välsignelse ger jag dig.
Min välsignelse ger jag dig, far. Min far. Min käre far.
Du har min välsignelse.
Sakip? Vakna, Sakip.
Vad är det?
-Vi är vid fel grav. -Va?
Vi är vid fel grav.
-Vad menar du? -Dog pappa när han var 19 år?
-Nej, han var 65. -Upp med dig. Det är fel grav.
-Upp med dig. Det är respektlöst. -Namnet stämmer inte heller.
-Var är vi? -Jag vet inte.
Farbror Fuat sa att det var hitåt.
Jag ska fråga honom. Hur gör man med den här?
Hör du? Jag hör musik nånstans ifrån.
-Hör du? -Ja, men...
Nej, hitåt.
Vart ska du?
Här är det.
Det var det värsta. Han sov här.
Kom.
Farbror.
-Farbror? -Vad är det? Vem är det?
Bli inte rädd. Det är vi.
-Sätt dig upp. Vill du ha hjälp? -Nej, det går bra.
-Vad är klockan? -Ingen aning.
-Vilka är hemma? -Inte vet jag. Vi sov här.
Betyder det att kvinnorna är ensamma hemma?
-Men du sov ju också här. -Var en riktig karl.
Inte en sån som jag. Jag kan sitta här på kyrkogården.
Hur mår du? Bra? Har du cigg?
Nej, det har jag inte, men här är några.
Får jag en. Ta en, du med. Vi röker. En riktig karl, han röker.
-Brorsan? -Jag har slutat.
-Vaknade du nu? -Va?
-Vaknade du nu? -Min mage värker.
-Tror du İlyas har öppet? -Bageriet?
-Ja. Vi går till İlyas eller Mankos. -İlyas pajer är alldeles för flottiga.
Farbror Fuat, det finns bulgariska byar här.
Där gör de jättegod kashkaval. Både mellanstora och stora. Vad är det?
-Han är en av oss. -Han har fattat. Kom då.
Det är utmärkt kashkaval.
Gud straffar oss. Sluta! Det här är en kyrkogård.
-Lugn. Kliv inte på gravarna. -Den här vägen.
Drick inte mer, nu. Drick med förstånd. Jag kommer aldrig att dricka mer. Aldrig.
Aldrig. Var fan är ni?
Hallå, farbror!
Skratta inte. Nån kan se oss.
-Hallå, farbror! -Nu får vi skämmas.
Fast det finns ju kashkaval i de bulgariska byarna.
TILL MIN FAR...
OCH TILL İNCI...