Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
En voi kuolla. Mitä kidutusta.
En voi kuolla. Sakip.
-Mikä hätänä, isä? -En voi kuolla, Sakip. En vain voi.
Et niin. Me haluamme sinun paranevan. Yritätkö sitten kuolla?
Etsi Selim. Minun pitää tavata hänet. Heti.
Kuka se Selim on?
Etkö kuullut minua? Selim. Etsi hänet.
En voi kuolla.
En voi kuolla, Sakip.
En vain voi.
Setä, hän sulki kahvilansa 15 vuotta sitten.
Sain hänen osoitteensa, mutta kukaan ei tiedä asuuko hän siellä vielä.
Kaikki on muuttunut. Rekkahallia ei ole.
Autot ajavat rallia edestakaisin joka puolella.
Isä puhui leirintäalueesta, mutta siinä kaikki.
Kuuletko minua?
Jos en heti löydä häntä, tulenko saman tien kotiin?
Ketä etsit?
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Onko tämä Mevlevihane 4? -Kyllä on. Ketä etsit?
Ali Rıza -nimistä miestä, joka piti kahvilaa rekkakuskeille.
Hän oli isäni ystävä Makedoniasta. Ketään ei vain taida olla kotona.
-Tiedätkö missä hän on? -Hän muutti pois kauan sitten.
-Kauan sitten? -Niin. Miksi etsit häntä?
Hän voisi auttaa minua löytämään erään henkilön.
-En tiedä, mihin hän muutti. -Pitäisikö minun lähteä?
Ei. En tiedä missä hän asuu, mutta hänestä tuli luultavasti imaami.
-Mikä? -Imaami.
-Imaami? -Imaami tai hodža.
Mutta tämä Ali Riza oli salakuljettaja.
Juuri hän, tunnettu salakuljettaja. Sama Ali Rıza.
-Vai niin. Missä moskeijassa hän on? -En tiedä.
-Istanbul on täynnä moskeijoita. -Etsi Suriçista.
MOSKEIJAT
Täällä on 166 moskeijaa.
Kukaan ei sanonut niin, mutta kyltissä luki.
Ei Istanbulissa. Tällä alueella on 166 moskeijaa.
Luoja ties montako koko Istanbulissa!
Miten jaksan käydä kaikissa? Käteni ovat ryppyiset käsienpesusta.
En ole varma, jäikö joku välistä. Rukoilin paljon. Jumala kuuli kaiken.
Ei, nyt ajattelin mennä nukkumaan.
Nukun autossa. En jaksa lähteä etsimään hotellia.
Aion osallistua aamurukoukseen yhdessä moskeijassa.
Tulenko kotiin, jos en löydä häntä huomenna?
Emme edes tiedä, elääkö hän. Olen etsinyt ahkerasti.
Mitä isä sanoi?
Setä, kuuletko minua? Haloo?
Selim.
Miten löydän jonkun Selimin Istanbulissa?
Kuin kaikki tuntisivat täällä toisensa. Luoja minua auttakoon.
Talvi on tullut.
Miten unohdin sulkea ikkunat?
Varkaita!
Hei! Kuka on vienyt puhelimeni?
Ehkä ne menivät tännepäin?
-Tuo on Ali Rıza. -Kuka noista? Tuo paksu?
-Hänen vieressään. Pikkutakki päällä. -Heillä kaikilla on.
-Lakkipäinen. -Kiitos.
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Siunausta. -Kiitos.
-Oletko sinä Ali Rıza? -Kyllä.
-Varmastiko? -Kyllä.
-Kuka sinä olet? -Sakip Bitolasta.
-Isäni Suat lähetti minut. -Kuka Suat?
-Suat rekkakuski. -Rekkakuski?
Hän ajoi rekka-autoja 20 vuotta sitten.
-Etkö muista häntä? -En.
-Olet imaami, et kahvilanpitäjä. -En minä ole imaami.
-Eikö sekään pidä paikkaansa? -Mitä haluat?
Etsin Selimiä isäni pyynnöstä.
Isä on kuolemansairas ja pyysi minua etsimään Selimin.
Sanoin, että setäni löytäisi hänet, mutta hän halusi tehtävään minut.
Jos löydän hänen ystävänsä Ali Rızan, hän tietää missä Selim on.
Hänen äitinsä nimi oli Fatoş.
-Fatoş? Tarkoitatko Suatia? -Ketä muuta?
-Mistä tunnet hänet? -Suat Bitolasta on isäni.
Tarkoitat siis hujoppi-Suatia?
-Niin, hän on aika pitkä. -Ei nyt niin pitkä.
-Hän ajoi pitkiä matkoja. -Kyllä, juuri hän.
Hän kävi Venäjällä ja Moldovassa, kun olin pieni. Missä Selim on?
Hän alkoi pelata jalkapalloa jossain joukkueessa.
Mutta Suat on siis kuollut? Hän sanoi, ettei häntä tapa mikään.
-Ei, hän ei voi kuolla. -Juurihan sanoit niin.
-Tarkoitin, että hän ei voi kuolla. -Haluatko hänen kuolevan?
En tietenkään, herran tähden!
-Tiedän, että olet löytänyt tiesi. -Niin voisi sanoa.
Tämä on tietysti vähän sopimatonta moskeijassa.
-Mitä se on? -Tämä on sinulle. Isä valmisti sen.
-Pane se pois. -Mitä minä sillä tekisin?
Vie se pois. Vai minulle? Onko se oikeasti Suatin tekemää?
-Kyllä se on. -Hienoa. Mutta vie se pois silti.
Missä Selim on?
Hei, täällä!
-Alas! -Vedä!
Pallo haltuun!
-Hyvä peli. -Hienoa!
Niin sitä pitää. Hyvä, pojat!
Selim, ala tulla.
Tullaan.
No niin, pojat.
Laittakaa kypärät päähän. Ilman niitä ei kannata ajaa.
Varovasti. Ottakaa rennosti. Älkää tehkö tyhmyyksiä.
-Olisiko hetki aikaa? -Toki.
Minut neuvottiin tänne. Oletko sinä Selim?
-Miksi niin? -Ei sillä niin väliä. Oletko vai et?
-Kuka sinä olet? -Sakip Bitolasta.
Valmentaja sanoi sinua Selimiksi, mutta halusin olla varma.
-Oletko siis Selim? -Olen.
-Varmastiko? -Kyllä.
Löysin siis sinut.
Menen suoraan asiaan. Olen Sakip ja tulen Bitolasta.
Isäni pyysi minua etsimään sinut, jotta saisi siunauksesi.
Olemme veljeksiä. Meillä on sama isä.
-Mitä sanot? -Niin se on.
-Kusetatko minua? -Anteeksi?
-Kusetatko minua? -En.
Eikö äitisi nimi ole Fatoş?
-Eikö se ole Fatoş? -Älä sekoita häntä tähän. Häivy!
Eikö isäsi ole Suat, rekkakuski Bitolasta Makedoniasta?
-Hän on minunkin isäni. -Minulla ei ole isää! Häivy!
Hei veli, mihin menet? Mihin hän on menossa?
PYSÄKÖINTI KIELLETTY
Veli!
-Apua! Kuka sinä olet? -Voi luoja!
Oletko varas? Jätä minut rauhaan! Kuka helvetti olet?
-Seuraatko minua? -En, veli.
Maalivahtinne antoi osoitteen.
Lähdettyäsi menin takaisin, sain osoitteesi ja tulin tänne.
-Miksi? -Ei tämä ole helppoa minullekaan.
Ajoin 800 km tänne ja sama matka on takaisin.
Pyysin isää lähettämään Fuat-sedän. Mutta hän käski minut, veljesi.
Olen värjötellyt täällä. Ja minulla on selkäongelmiakin.
Olen käynyt Istanbulin jokaisessa moskeijassa. Kysy mistä vain.
Mitä väliä niillä on? En kutsunut sinua tänne.
Isä on kuolemaisillaan. Tulisit nyt mukaani.
Voit sitten palata kotiin. Pyydän sinua.
-Tuletko? -Veli, vaikutat hyvältä mieheltä.
Olet tehnyt tehtäväsi, ja annoin sinulle vastaukseni.
Sinuna lähtisin seuraavalla koneella kotiin.
Tulin autolla. Luoja ei luonut ihmistä lentämään.
-Auto on turvallinen. -Pelkäät siis.
Mutta ole nyt järkevä ja aja kotiin.
-Täällä Paşassa on häijyä väkeä. -Kuka on häijy kenelle?
Okei, muuta en osaa sanoa. Varoitin sinua. Nyt olet omillasi.
Mihin menet, veli? Lähdetkö mukaan?
Ilman muuta. Pakkaan vain kassini ja otan vähän evästä mukaan.
Veli.
Miten tässä näin kävi? Sanoin, että sedän pitäisi lähteä.
Mutta minut piti laittaa veljen perään. Ja millaisen veljen!
Kylmä kolottaa selkääni. Helvettiin koko homma!
Ajoin 800 km, ja hän lähettää minut takaisin.
Olen kolunnut Istanbulin moskeijatkin, mutta väliäkö sillä?
Lähetä setä, sanoin. Mutta ei. Minun piti lähteä. Miksi ihmeessä?
Rahat ovat loppu, ja selkää särkee.
Voi minua poloista! Voi isääni! Hän ei kuunnellut minua.
Isä on kuolemaisillaan, mutta ei sillä väliä. Mikä tyyppi!
-Hei! -Minulla ei ole rahaa eikä puhelinta.
-En voi edes soittaa kotiin. -Hiljaa!
En edes tiedä missä olen. Veli!
Veli? Kuuletko?
Isä on kuolemaisillaan, tajuatko?
Lopeta kiljuminen! Ole hiljaa!
-Minähän puhun vain itsekseni. -Avaan oven.
Se ei aukea. Se ei toimi.
-Ole hiljaa! Mikä siellä nyt on? -Se ei toimi.
Helvetti!
Se taitaa olla rikki.
Tollo! Etkö kuule summeria? Työnnä silloin ovea.
Nyt! Taas liian myöhään!
Ei helvetti vieköön ole totta.
-Päästätkö minut vai et? -Helvetti soikoon! Valot eivät toimi.
Ovisummeri ei toimi. Kello on liian paljon.
-Mitä täällä metelöidään? -Ovisummeri on rikki.
Tule nyt!
Rauhoitu, Metin. Ovisummeri ei toimi, hän ei pääse sisään. Ei hätää.
Heitän sinulle avaimet.
Käytä niitä.
Nukutko?
Nukutko, veli?
Päästin sinut sisään, niin anna nyt olla. Jatka unia.
-Oi, päätäni särkee. -Onko sinulla useinkin pääkipua?
Nuku nyt ja ole hiljaa.
Lopeta lörpöttely.
Onkohan täällä kompiria.
Hei!
-Rauhoitu. Törmäsin johonkin. -Mitä, oletko varas?
-Aiotko ryöstää minut? -Missähän ne ovat.
-Mene nukkumaan. -Onko sinulla kompiria?
-Mitä? -Perunalastuja!
-Perunoita. -Perunoita?
Mitä sinä perunoilla keskellä yötä? Mene nukkumaan.
-Onko sinulla niitä? -Mitä varten?
Näytän sinulle. Missä niitä on?
Painu helvettiin.
-Sotket koko huushollin. -Anteeksi.
Mene maate.
Veli?
Hei, kuuletko?
-Mitä nyt? -Juo tämä, se on perunoista.
-Se auttaa krapulaan. -En helvetissä.
-Häivy. -Juo nyt. Se saa alkoholin haihtumaan.
Yritätkö tappaa minut? En koske perunaveteesi.
Jätä minut rauhaan.
Anna minun vähän nukkua, niin juon sen liemesi myöhemmin.
Veli.
-Mitä nyt? -Voinko lainata puhelintasi?
Tähän aikaan?
Joku vei puhelimeni, enkä ole voinut soittaa kotiin.
Voi helvetti sen puhelimesi kanssa! Tässä. Mene muualle puhumaan.
Huomenna on tärkeä peli. Anna minun olla. Tee mitä haluat.
-Kunhan saan nukkua. -Okei.
Päätäni särkee. Häivy nyt muualle puhumaan.
-Se kysyy PIN-koodia. -Voi jumalauta! Kolme kolmosta.
Neljä kolmosta. 3, 3, 3, 3.
-Veli. -Painu hiiteen!
Se kysyy salasanaa. En tiedä sitä.
-Tässä se pirun salasana. -Kiitos.
-Voi luoja. -Juo tämä. Se selventää pääsi.
Luoja minua auttakoon! Ja häivyttäisi tuon vitsauksen.
Älä suututa Jumalaa.
Haloo? Makbule?
Löysin hänet. Pyydä isä puhelimeen.
Haloo? Fuat-setä, löysin hänet. Anna puhelin isälle.
Hei, äiti. Voinko puhua isän kanssa?
Isä, oletko siellä?
Löysin hänet. Olen nyt hänen kotonaan.
Viheliäinen tyyppi. Hänellä on joku tärkeä peli aamulla.
En haluaisi olla tekemisissä hänen kanssaan. Hän ei halua tulla.
Isä.
Veli.
Anna minun olla! Sanoinhan, että haluan nukkua!
Isä haluaa puhua kanssasi.
-Miksi? -Ei hän sanonut. Kysy häneltä.
-Ei nyt. -Mitä minä sitten sanon?
-Että en ole kotona. -Hän kuuli sinut. Miten selitän sen?
-Sano, että nukahdin. -Hyvä idea.
Isä? Hän nukahti. Antaa hänen nukkua.
Herätänkö hänet? Hyvä on. -Hän haluaa puhua kanssasi.
Selim?
Olen isäsi.
Hauska tutustua.
Niin minustakin. Sinä et tunne minua.
Emme ole koskaan tavanneet. Mutta olen tuntenut sinut 35 vuotta.
Odota hetki.
Haloo? Miten siellä menee, äiti?
Ei hätää. Voin hyvin.
Saat puhua erään ihmisen kanssa.
-Mikä hätänä, Selim? -Ei mikään, kuuntele vain.
Mitä on tapahtunut? Missä olet?
Kaikki on hyvin, mutta kuuntele hetki.
Ketä tähän aikaan?
-Haloo? -Haloo?
Niin?
-Haloo? -Kuka siellä?
-En kuule. Kuka puhuu?
-Haloo? -No niin, nyt kuuluu.
Kuka olet?
Kysytkö minulta? Kenelle soitat tähän aikaan?
Haloo?
Luojan tähden! Kuka siellä on? Recep-eno, sinäkö siellä?
Täällä on Suat, hän on hyvin sairas.
-Kuka hitto on Suat? -Nytkö haluat kuulla elämäntarinani?
-Selim antoi luurin ilman selitystä. -Älä huuda hänelle!
Olen Selimin äiti Fatoş. Kuka on Suat?
Luoja auttakoon, ennen kuin hän vie minulta järjen.
-Fatoş? -Niin?
Suat täällä. Etkö muista minua? -Kuka Suat? Kerro.
-Sakipin isä. -Kuka on Sakip?
-Mitä siitä Suatista? Kuka on Sakip? -Selimin veli.
Selim? Onko hän siellä?
Hän asuu Makedoniassa. Minä olen kotona.
-Minun kanssani. -Kuka sinä olet?
Sakip. Hei.
-Fatoş, missä sinä olet? -Kylällä.
-Oi voi! -Mistä on kyse?
Lopeta kysely ja ota selvää, kuka hän on!
-Ota selvää miten? -Hitostako minä tiedän? Jutustelkaa.
Fatoş, minä kuolen pian.
Lepää rauhassa.
-Oletko sairas? -Olen.
Minä myös. Reumatismi kolottaa jalkojani.
Minulla on selkä kipeä ja keuhkoputkentulehdus.
En voi edes puhua. En tiedä mitä tehdä.
-Käytätkö lääkkeitä? -Tietysti.
Mutta eivät ne auta. Se on tämä vanhuus. Se on ikävää.
-Niin, se on ikävää. -Mutta mitä asiaa sinulla oli?
Fatoş, minä kuolen pian.
-Haluaisin... Puhelu katkesi. Puheaikanne loppui.
Kuka tuo on? Kuulin naisen äänen. Selim...
Haloo? Rauhoitu. Ei täällä ketään naista ole.
Älä sinä puutu tähän! Minä päätän.
Mitä? Totta kai, minä soitan. Mutta älä sekaannu tähän!
En halua alkaa huutaa. Okei.
Lähdetkö mukaan?
Lopeta filmaaminen, saataran pelle!
Ala tulla, Selim, pari minuuttia aikaa.
Hyvä, pojat.
Aydın, kokoa itsesi.
Syöttäkää Çağataylle.
-Suojaa palloa! -Numero 7 on vapaana.
-Tai keskikenttäpelaaja. -Hyvä! Syötä!
Hyvä, Çağatay!
Antaa palaa, Çağatay!
Laukaise jo!
Syötä nyt! Numero 7 on vapaana!
Alas!
Hienoa, Salih!
Missä puolustus on? Alas!
Ottakaa laitapuolustaja.
Keskitä!
Maali!
Vuosien uurastus riittää
Mestaruudesta joukkue kiittää!
Vuosien uurastus riittää
Mestaruudesta joukkue kiittää!
Tuokaa rakia pöytään!
Ystävät, kunnia tästä mestaruudesta kuuluu meille kaikille.
Tämän voiton olette todella ansainneet.
Tiesin, että pystytte voittoon.
-Hurraa meille kaikille! -Kiitos.
-Lopetitko jo? -Ole hyvä vain.
En oikeastaan halunnut sanoa mitään,
mutta olen vähän ottanut ja iloitsen mestaruudesta.
-Haluan sanoa vain yhden asian. -Sano, mitä vain haluat.
-Et tullut edes katsomaan peliä. -Se on totta.
Ei sillä, että valittaisin, haluan vain sanoa sen ääneen.
Tänään nämä 20 urheaa miestä pelasivat pelin.
Voitimme mestaruuden, etkä sinä tullut edes katsomaan.
Luottaisit vähän näihin poikiin. Pidä heistä huolta.
Ja sinä menit myymään Onurin ja Ozanin pilkkahintaan.
Ja he melkein jäivät pois Kreikasta maksujen takia.
Mutta he nousivat bussiin, lähtivät sinne ja tulivat kotiin.
Hänellä on tyttökin, Vasia. -Sehän hänen nimensä oli?
Ja tatuointi. Minäkin aioin ottaa sellaisen.
He sanoivat, että ota, mutta en sitten kuitenkaan.
Selim, nyt olen täällä. -Pojat, olen vastedes aina tukenanne.
Puhukaa minulle, jos teillä on ongelmia. Tai Selimille.
-Selvä. -Onko heillä viisumit?
On. He olivat juuri Kreikassa koko porukka.
Tämä poika tässä on uskomaton kaveri.
-Valmentaja? -Juon Selimille.
Et tarpeeksi.
Sanoin heille, ettei ouzo ole samanlaista kuin turkkilainen raki.
He kysyivät, miten se muka vaikuttaa, ja olivat pian umpikännissä.
Parin tupladrinkin jälkeen on jo ihan kuutamolla.
Nähdään myöhemmin.
Ollaan kuulolla, veli.
Nähdään ja ollaan yhteyksissä.
Hyvää yötä teille.
Otin pari ouzo-pulloa mukaan.
Mehän voimme juoda maljat pokaalista, eikö niin?
Tehdään niin.
Hörpitäänpä vähän rakia pokaalista.
Tulehan tänne, keikari. -Hän on aina niin olevinaan.
-Enkä ole. -Melkein lauoit ohi.
Melkoinen kaveri.
Jos armaani mulle suukon soisi se mulle ikuisen onnen toisi
Jos armaani mulle suukon soisi
se mulle ikuisen onnen toisi
Jos armaani mulle suukon soisi
Ömer, kannetaan hänet autoon. Hän joi eilenkin liikaa.
Nosta häntä.
-Mitä nyt? -Lähdetään.
-Haluatko oluen, Ömer? -Totta kai.
Otetaan oluet ja mennään sitten kotiin. Ota jääkaapista pari olutta.
-Terveydeksi. -Terveydeksi meille kaikille.
Onpa täällä kuuma.
Mitä tämä on?
Kuka helvetti oikein olet?
Päätit sitten siepata minut? Piru sinut periköön!
Älä kiroile, veli.
Päästin sinut kotiini.
Kysyit lähdenkö matkaasi, ja sanoin, että en!
-Bulgariaan? Helvetin kusipää! -Miksi kiroilet?
-Piru sinut ja autonromusi periköön! -Älä potki sitä! Se menee rikki.
Paskat siitä! Sinua tässä pitäisi potkia.
Annoin sinun asua luonani. Olisi pitänyt jättää sinut kadulle!
-Veli, odota. -Senkin kusipää!
Veli, mihin olet menossa?
Veli!
Aiotko kävellä Istanbuliin?
Sinne on 500 km, ja yökin on tulossa. Täällä ei kulje busseja.
-Täällä Balkanilla saa olla varuillaan. -Painu hiiteen.
Lyö minua. Tai tapa. Aivan sama.
Sanonko, että löysin sinut, mutta karkasit jossain Bulgariassa?
En voi viedä sinua takaisin. Minun on mentävä kotiin.
Jos haluat mukaan, hyppää kyytiin. Jos et, niin lykkyä tykö.
Isäni on kuolemaisillaan, tajuatko?
Sinäkö et siepannut minua?
-Etkä pakottanut minua mukaan? -Veli.
Eikö se ole totta? Sinä sieppasit minut.
Kyllä, niin tein.
Etkä vain toiseen kaupunkiin, vaan toiseen maahan.
Rajan yli ulkomaille.
Ja nyt et aio viedä minua takaisin, vaan joudun kävelemään -
-vaikka Balkanilla voi joutua kuseen. -En sanonut niin.
Enkö ole oikeassa? Ulos autosta, nyt!
-Mitä oikein teet? -Lopeta! Käsi jäi väliin.
-Anteeksi. -Ulos autosta.
-Pyysin kauniisti, ja kieltäydyit. -Ja päätit siepata minut!
-En voi muuta. Isä kuolee pian! -Senkin kusipää!
Kiukuttelet kuin teinityttö. Tuletko vai et?
-Vieläkö jankutat? Häivy siitä! -Hyvä on, lähden!
-Illat täällä ovat pilkkopimeitä. -Painu helvettiin!
Miten aiot pärjätä ilman passia?
-Sinulla ei ole passia! -Jätä minut rauhaan!
Perkele! Minulla oli tupakkaa.
Voi jumalauta. Matkalla Bulgariaan!
Ei puhelinta, eikä rahaa edes tupakkaan.
Miksi otit pokaalinkin? Ei siitä saa mitään.
-Sillä ei ole muuta kuin tunnearvoa. -En voinut heittää sitä poiskaan.
-Et päästänyt siitä irti. -Miten niin?
-Mistä kaappasit minut? -Tavernasta.
-Kaikkien muiden nähden? -Sammuit, ja muut olivat lähteneet.
-Entä passi? -Hain sen sinun luotasi.
Kävit kotonani? Keitit varmaan kupposen teetäkin?
-Miten löysit sen? -Yhdestä vetolaatikosta.
-Voi kotiparkaani. -Se jäi ennalleen.
Mitä teen Bulgariassa?
Pysähdytään jo syömään. Verenpaineeni on tosi korkealla.
-Verensokeri on alhaalla. -Syödään vain.
-Minullakin on nälkä. -Vatsani kurnii.
-Miten vanha olet? -Mitä luulet?
-Kolmekymmentäviisi. -Kolmekymmentäviisi.
Kaksi vuotta nuorempi kuin minä. Näytät kyllä vanhemmalta.
-Paskiainen. -Onko sinulla naisystävää?
Mitä oikein yrität, jutustella? Vai että naisystävää.
-Rupattelen vain. -Vähän huono aika ja paikka.
Yritätkö viihdyttää minua? Otit idiootin Turkista mukaasi,
ja nyt koitat viihdyttää häntä kuin lasta kotiin asti.
-Mitä minun pitäisi sitten tehdä? -Ei mitään. Ajaa ja katsoa eteenpäin.
Läkähdyn kohta. Eikö täällä ole yhtään vettä?
-Niin, on kyllä kuuma. -Onko sinulla tupakkaa?
-En polta. -Minulla on krapula ja kauhea nälkä.
-Ei tupakkaa. Ja olemme Bulgariassa. -Oikeassa olet.
Täysin.
-Tämä kuumuus vie hengen. -On tosiaan helle.
Ota paita pois, jos on kuuma. Rentoudu vähän.
Räjähdän kohta!
Ala tulla.
Sinullahan onkin tupakkaa.
Sanoit, ettet polta.
-Saako olla? -Kyllä vain. Luojan kiitos.
-Vitsailitko aiemmin? -En ollenkaan.
Kun pysähdyimme, bulgarialainen ajoi meidän ohi.
Sain häneltä kaksi tupakkaa. Elämäni ensimmäinen.
Ei kannata polttaa ollenkaan.
-Ajattelin vain sytyttää sen. -Tee niin, veli. Voin jo paremmin.
-Niinkö? -Jep.
Pääni on vähän pyörällä.
Mikä nimesi olikaan? Olen unohtanut kysyä.
-Sakip. -Sakip.
Sakip Domalan (kontallaan).
-Mikä se oli? -Sakip.
-Sukunimesi. -Sakip Domalan.
Onpa hankalaa.
Mitä naurat?
-Mikä sinua naurattaa? -Ei mikään, muistin vain yhden jutun.
Sakip Kontallaan, niinkö? Minä olen Selim. Hauska tavata.
Selim Kontallaan.
Selim Kontallaan? Aivan niin.
-Mitä tapahtui? -Olemme lirissä.
Mikä on vialla?
Mene ulos. Veivaa ikkuna kiinni.
-Mitä nyt? -Mene ulos, niin laitan oven lukkoon.
Miksi lukitset ovet?
-Mistä on kyse? -Rengas on puhki!
Laitetaan vararengas.
-Ei ole. -Ja teit noin pitkän reissun ilman?
-Kun ei sitä ole. -Tollo! Täällä ollaan sitten jumissa.
-Rengaspaikka on tässä lähellä. -Tarvitsemme renkaan tänne!
Se räjähti. Mutta rengaspaikka ei ole kaukana, tajuatko?
-Miten kaukana? -Noin 5-10 kilometrin päässä.
Ai että kävellään 10 kilometriä tässä helteessä!
-Sinähän jalkapalloilet. -Hitot siitä!
Meidän pitää ehtiä ennen pimeää. Mennään.
-Mitä tein väärin? -Mitä?
Olen kai tehnyt paljon syntiä, kun joudun sietämään tällaista.
Läkähdyn ja päässäni kiehuu.
Entä jos kuolen lämpöhalvaukseen?
-Mennään tähän suuntaan. -Anna olla!
Älä puhu minulle.
Miksi emme ajaneet tänne?
Sehän oli vain rengasrikko. Olisimme voineet ajaa.
-Ei. -Eihän se mersu ole.
-Vanne olisi vioittunut. -En halua puhua sinulle.
Suljettu. Hän on varmaan jossain lähistöllä.
Hei. Tiedätkö, missä hän asuu?
-Jossain tuolla ylhäällä? -En tiedä, en tunne häntä.
Tuolla ylhäällä? Mennään.
Tulkaa tekin. Ja varokaa koiraa.
-Mihin hiivattiin olemme menossa? -Hän asuu täälläpäin.
Älä juokse. Koirat lähtevät perään.
-Koiria on joka puolella! -Tännepäin.
-Ei hitto, sielläkin on koira. -Molemmilla puolilla!
-Hei! -Juokse!
Lopettakaa haukkuminen!
Veli!
-Mitä asiaa? -Hei.
-Tarvitsemme renkaan. -Verstas on suljettu.
-Mitä? -Se on suljettu.
Sano, että meillä on rengas rikki ja tosi kiire.
Sano sinä. Minä en osaa heidän kieltään.
-Oletko turkkilainen? -Olen.
Puhut siis turkkia? Luojan kiitos!
Tarvitsemme uuden renkaan, että pääsemme jatkamaan matkaa.
Perheessämme on sairastapaus.
-Olen sulkenut tältä päivältä. -Se vie vain hetken.
-Saat kyydin takaisin. -Täällä on hääjuhla.
Entäs me sitten? Jäämmekö tien poskeen odottamaan?
Auto meni rikki keskellä ei mitään. Tule nyt, niin saat kyydin takaisin.
-Milloin avaat taas? -Kun hääjuhla on ohi.
-Pitääkö meidän odottaa aamuun? -Voitte myös tulla mukaan.
Sinne häihinkö?
-Milloin juhla loppuu? -Vastahan se alkoi.
Tämä kestää kauan. Tule mukaan kymmeneksi minuutiksi.
-Voit tulla sitten takaisin. -Haluan pitää hauskaa.
Okei, pidä sitten. Anna meille avaimet ja joku avuksi.
Haemme tarvikkeet ja korjaamme renkaan.
-Meidän pitää lähteä! -Mitä hän sanoo?
-Anna avaimet, niin korjaamme vian. -Sitähän minäkin!
Annan mitä vain.
-Mitä sitten? -Ihan sama!
Hyvät vieraat, tervetuloa juhlaan.
Makve ja Feride Fum menevät naimisiin. Aplodit heille!
Olemme täällä juhlimassa heidän rakkauttaan.
Rauhaa ja kaunista rakkautta.
Täällä ihanassa rakkauden puutarhassa -
toivomme heille paljon suloisia lapsia. Annetaan hääparille aplodit!
Morsiamen sedältä ja tädiltä he saavat Beko-pesukoneen!
Sulhasen setä ja morsiamen täti antavat heille -
kymmenen kenkäparia!
Morsiamen täti lahjoittaa heille 38 metriä pitsiä!
Morsiamen eno antaa heille kaksi autonrengasta. Aplodit!
Musiikkia!
Miksi tulit elämääni? Miksi?
Eilen voitimme mestaruuden.
Ja nyt olen aluspaitasillani jossain mustalaishäissä Bulgariassa.
Kenelle kuiskaat?
-Rukoilen. -Rukoilet?
-Rukoilen Jumalaa. Tiedäthän. -Ai jaa.
-Pelottaako? -Eikö sinua?
-Mikä? -Pahat henget. Aaveet.
Pahoja henkiä täällä jumalanhylkäämässä paikassa?
-Miksi ei? -Pahat henget ovat vesistöjen lähellä.
-Onhan täällä vettä. Pieni puro. -Missä muka?
Voi paska. Nyt minäkin aloin ajatella niitä.
-Puoltaako auto oikealle? -Ehkä hiukkasen.
Häiritseekö se sinua?
Ei näin voi ajaa. Siirretään takarengas eteen.
-Sitten en näe tietä. -Siirretään ne molemmat eteen.
Kyllä tämä tästä. Ota vain rennosti. Selkääni vain särkee.
-Osaatko ajaa? -Ajaa?
Niin. Ajaa autoa.
Totta kai, mutta tätä minä en aja.
-Miksi et? -Mitä ajettavaa tässä on?
-Se voisi hajota alta. -Miten sillä sitten ajaisi?
Sitä vain ajaa. Sinä olet ohjaksissa. Osaathan sinä ajaa.
-En tätä autoa. -Onko sinulla sitten Mercedes?
Se on eri asia. Mercedestä ajaisin ilman bensaakin.
-Kuinka vanha auto on? -Ikäisesi.
Vai niin. Legendaarinen Mercedes-vuosikerta.
En minäkään pidä autostani. Selkää särkee ja haluan levätä.
-Siksi haluaisin sinun ajavan. -Ei käy. Se ei olisi sopivaa.
-Mitä? -En aja!
Kiitos, veli. Kiinnitä turvavyö.
Vaikka ajamme vain kolmeakymppiä?
Ei siksi, vaan muuten kallistut päälleni.
Helvettiin koko auto ja turvavyö! Mitä olen tehnyt ansaitakseni tämän?
Miksi hitossa olen täällä? Mitä oikein teen täällä?
Hyvän työn. Nyt voit päästää käsijarrun.
-Miksi käyttää sitä suoralla tiellä? -Päästä se nyt vain.
Luoja sinua siunatkoon, veli.
Et varmaan voi nyt katsoa, mutta tuolla kaukana näkyy valoja.
Niitä ei vielä näy, mutta siellä on monta kylää.
Bulgarialaiset tekevät tosi hyvää kashkaval -juustoa.
Kaikki pitävät täällä karjaa.
Oletko maistanut? Juustoa myydään erikokoisina paloina tien varrella.
Oletko nähnyt?
-Mistä puhut? -Onkohan niitä...
Hei! Mitä tapahtui? Sakip!
-Mitä tapahtui? -Putosin kyydistä. Ovi aukesi.
Käteni lipesi. Onneksi ajoimme vain kolmeakymppiä.
Putosin takapuolelleni.
-Oletko kunnossa? -Selkään sattuu.
-Nouse ylös. -En pysty.
-Tule, niin autan sinua. -En voi liikkua. Se on venähtänyt.
-Mitä nyt tehdään? -Se aiotaan leikata.
Aja sivuun ja laita vilkut päälle.
-Unohda vilkut. -Entä jos joku tulee?
-Laita ne päälle. -Eihän täällä ketään kulje.
Ei sitä koskaan tiedä. Laita ne päälle.
Voi taivas.
-Oletko kunnossa? Mikä olo? -Vähän parempi.
-Mitä nyt? Miksi pysähdyimme? -Vasemmalle vai oikealle?
-Mitä? -Vasemmalle vai oikealle?
Missä olemme?
Hitostako minä tiedän? En kysyisi, jos tietäisin.
-Ajoit meidät Romaniaan asti! -Mitä?
-Romaniaan? -Alexandria ja Bukarest!
Mistä olisin voinut tietää? Yhtä hyvin siinä voisi lukea vaikka Beylikdüzü!
-Siirry sivuun! -Haista paska!
-Siirry nyt! -Älä suututa minua!
Minä en ajanut meitä Romaniaan!
-Puhu turkkia! Mitä sanoit? -En kerro. Se oli niin tylyä.
-Senkin sekopää. -Otan pienet nokoset selän takia.
-Sillä välin sinä ajat 300 km ohi! -Miten päädyin Romaniaan?
Mitä oikein tapahtui? Miksi helvetissä olen Romaniassa?
-Osanottoni suruun. -Kiitos.
Osanottoni.
Otan osaa, veli.
Tule sisään.
Otan osaa.
Osman.
Otan osaa.
-Osanottoni. -Kiitos. Jumalan siunausta sinulle.
-Jumalan siunausta. -Sinulle myös.
Emme jätä sinua. Tämä ei ole helppoa, minä tiedän.
-Makbule, keitä vähän kahvia. -Ei tarvitse, kiitos.
Olemme lähdössä. Olet varmasti väsynyt.
-Ja sinulle tuli vieraskin. -Hyvä on.
Tulemme huomenna takaisin.
Jumalan siunausta.
Aamen.
Lähdetään.
Jumalan siunausta sinulle ja lapsillesi.
Kenen tuo puhelin on?
Se on minun.
Haloo? Setä?
Kiitos. Jumalan siunausta.
Se oli Jumalan tahto.
Nyt hän on saanut rauhan.
Hänellä oli niin paljon tuskia. Nyt hän ei enää tunne kipua.
Eihän hänellä ollut enää maksaakaan!
Niin.
Kyllä.
Tänään, varhain aamulla.
Niin.
Emme halunneet odottaa. Seremonia oli ennen puoltapäivää.
Teidän olisi pitänyt tulla ulkomailta asti. Ette olisi ehtineet mitenkään.
-Tämä on sinun vikasi! -Luoja?
-Mitä nyt? -En päässyt hautajaisiin!
Tapan sinut, senkin kusipää! Kaikki on sinun syytäsi!
No niin, ulos! Hullu!
Mitä oikein tapahtui, poikani? Nouse ylös.
Istu alas.
Ole hiljaa! Osoita vähän kunnioitusta!
Ole hiljaa! Nyt ei ole oikea aika eikä paikka!
Anelin häntä.
Rukoilin häntä tulemaan mukaan. Millainen veli! Piru hänet periköön!
Istu nyt alas, idiootti! Häpäiset meidät.
Pysy siinä! Äläkä mene sisään!
Istu siihen. Sinä häpäiset meidät.
Häpäisit meidät kaikkien edessä. Istu alas!
Ja vielä tällaisena päivänä. Eikö sinua hävetä?
Ei mitään kunnioitusta isääsi tai äitiäsi kohtaan.
Idiootti!
-Setä... -Ei!
Älä puhu minun päälleni. Ole vaiti ja osoita kunnioitusta!
Anna hänelle anteeksi.
Ymmärrätkö? Hänellä pimeni. Hän ei ole oma itsensä.
Hän on oikeasti hyvä poika. Niin hyväsydäminen.
Mutta hän on poissa tolaltaan, kun ei saanut nähdä isäänsä.
-Onko sinulla tupakkaa? -Tupakkaa?
-Milloin olet alkanut polttaa? -Saanko yhden?
Tässä.
Ja tässä.
Tulta?
-Syttyikö se? -Joo.
Et osaa edes polttaa ja yrität tapella.
Sydäntä särkee, mutta opetan sinua joku toinen päivä.
-Miksi ette odottaneet? -Soitin, mutta puhelimesi oli kiinni.
-Se varastettiin. -Kuka helvetti niin teki?
Miksi ette odottaneet? Miksi hautasitte hänet niin pian?
-Hodža käski. -Kuka Hodža?
Hodža Yakup. Ruumis oli jo niin turvonnut.
Hän sanoi, että se turpoaa kuin ilmapallo aamuun mennessä.
-Mitä muuta olisimme voineet tehdä? -Hodža Yakup?
Niin, Yakup. Ruumis olisi turvonnut kuin ilmapallo, hän sanoi.
-Turvonnut? -Niin.
Turpoaminen oli jo alkanut. Hänestä olisi tullut kuin ilmapallo.
Rauhoitu.
Rauhoituhan nyt.
Hän kuoli rauhallisesti. Älä huoli.
Älä huoli. Tule tänne.
Olisimme kutsuneet sinut aiemmin, mutta emme tienneet tästä mitään.
Hän ei puhunut sinusta ennen sairastumistaan.
Silloin hän rukoili sinua luokseen, uudelleen ja uudelleen.
Mitä autolle tapahtui?
-Mitä tarkoitat? -Ai mitäkö? Sehän on ihan vinossa.
-Rengas meni rikki Bulgariassa. -Rengas? Mutta sehän on vinossa.
Henki meinasi lähteä sen kanssa.
-Ajoi silti asiansa. Pääsin tänne. -Miten niin? Auto on ihan vinksallaan.
Voi hyvänen aika, kyllä minä sen korjautan.
Siihen menee aikaa.
Mene nyt äitisi luo. Pian tulee lisää vieraita.
Olisi hyvä, etteivät he näkisi autoa.
-Anna avaimet. -Ne ovat autossa.
-Jätitkö ne autoon? -Kuka sen varastaisi?
-Sakip. -Tumppaa tuo.
-Sakip! Kuuletko? Onko sinulla rahaa? -On.
Okei.
Sakip?
-Niin, äiti. -Tule tänne.
Toitko hänet tänne vastoin hänen tahtoaan?
Miten saatoit? Hänellähän on oma elämänsä.
Hänen äitinsä on varmasti huolissaan. Soititteko hänelle?
Soititteko hänen äidilleen? Hän on varmasti huolissaan.
Ei ole mitään syytä.
-Miksi teit näin, poikani? -Onko tämä nyt minun syytäni?
Isä käski minua etsimään hänet. Tiedäthän, millainen hän oli.
Totta kai.
Sakip.
Anteeksi, veli.
Hän ei tehnyt mitään väärää.
Hän vain halusi veljesten tapaavan ja tulevan toimeen.
-Menen ulos hetkeksi. -Mihin?
-Haukkaamaan raitista ilmaa. -Menkää yhdessä.
Ota veljesi mukaan. Mietitään myöhemmin, mitä tehdään.
Ei tarvitse.
Sakip, poikani!
-Mistä lähtee bussi Istanbuliin? -Linja-autoasemalta.
Terminaalista.
-Onko se jossain lähellä? -On, keskustassa.
-Kauanko sinne kestää kävellä? -10 minuuttia tai varttitunti.
Vai niin. Hyvä.
-Anteeksi. -Ei mitään.
Tulen mukaasi.
-Minne? -Terminaaliin.
-Ei tarvitse. Pärjään yksin. -Mutta olet vieraamme.
-Onko sinulla tupakkaa? -Ei.
-Veljeni Sakip kuristaisi minut. -Jonkun pitäisi kuristaa hänet!
Linja-auto Istanbuliin lähtee seitsemältä.
Seitsemältä? Siihen on kaksi tuntia.
No niin.
Kiitoksia.
Odotan täällä. Kiitos sinulle.
Odotan kanssasi. Olethan vieraamme.
-Mene vain, pärjään kyllä. -Ei. Olet vieraamme.
-Otetaan sitten juotavaa. -Okei.
-Oletko Sakipin sisko? -En. Olemme kyllä sukua.
Se on vähän monimutkaista. Olen Suatin serkun lapsenlapsi.
-Mutta Suat kasvatti minut. -Olemmeko siis sukulaisia?
Tavallaan.
Oletko vanhempi kuin Sakip?
Näytän vanhemmalta, mutta olen kaksi vuotta nuorempi.
Sakip varmaankin kärsii siitä.
-Kuinka vanha olet? -26.
26? No on sinullakin sitten jo ikää.
Niin, eihän uskoisi. Se on rankkaa.
Miten osut palloon, kun juot niin paljon?
-Voitimme mestaruuden tänä vuonna. -Niinkö?
En ole enää niin nopea, mutta minulla on hyvä tekniikka.
Olin kentällä viimeiset viisi minuuttia ja syötin voittomaalin.
-Voitimme mestaruuden. -Täällä ei ole kuultu siitä mitään.
Kun Galatasaray voitti viime vuonna, kaikki fanit täällä sekosivat.
Emme pelaa liigassa.
Entä ykkösessä?
Kakkosessa?
-Vielä alemmalla tasolla. -Voiko alemmas mennä?
-Kiitos sinulle. -Mistä hyvästä?
Että tulit mukaan.
Kiitos sinulle, kun matkustit tänne asti niin kaukaa.
Isoisä Suat sanoi nimesi usein unissaan.
Olin utelias tapaamaan sinut.
-Et varmaan odottanut tällaista. -Ei minulla ollut mitään odotuksia.
Halusin vain tietää, kuka olet.
-Lähdetään. En halua jäädä bussista. -Se tulee tähän.
Pyydetään lasku.
Mennään.
Ai niin.
Minulla ei ole rahaa mukana. Kaikki on Sakipin autossa.
Ei hätää. Täällä kaikki tuntevat toisensa.
Sakip hoitaa sen myöhemmin. Minä voin maksaa lippusi.
-Ei se mitään. Tule nyt. -Hävettää.
Puhun tarjoilijalle. Olethan vieraamme.
-Olen tosi pahoillani. -Ei se mitään.
Mene vain.
Voit lähteä jo.
Hän haluaa nähdä passini. Minulla ei ole sitä.
-Ei sitäkään? -Sekin on sen tollon hallussa.
-Kenen tollon? -Sakipin!
Odota! -Soita hänelle! -Hän soittaa. Odota vähän!
-Puhelin ei ole päällä. -Se vietiin.
Istanbulissa.
Soita jollekulle muulle! Myöhästyn!
-Aiot siis lähteä. -Kyllä.
-En halua myöhästyä bussista. -Voit lähteä illan viimeisellä bussilla.
Tai voin viedä sinut, kun kerran toinkin sinut tänne.
Kiitos, mutta lähden nyt. Olen jo päättänyt.
-Et saanut tavata häntä kertaakaan. -Ketä?
-Isääsi. -Sinun isääsi?
On parasta lähteä.
En ole nähnyt isää tai käynyt vielä hänen haudallaan.
Mutta en ole vielä voinut.
Teimme pitkän matkan. Voisimmeko ainakin rukoilla hänen puolestaan?
Se ei ole minun ongelmani, veli. Eikä koskaan ollut.
-Hoida velvollisuutesi ilman minua. -Et ole hyvä ihminen.
Hän on kuollut. Poissa.
Hän on nyt taivaassa.
Meni perille. Älä sitten anna hänelle siunaustasi.
Älä anna hänelle anteeksi.
Jumala antaa anteeksi. Ihmisille on samantekevää.
Mutta se ei ole tässä se ongelma.
Kuule, ymmärrän sinua. Sinunkin pitää ymmärtää minua.
Olen äpärä.
Se satutti vielä 25 vuotta sitten, mutta nyt olen 35-vuotias.
Kukaan ei enää kysele isästäni.
Sinun isästäsi ei tule minun isääni, vaikka hän sai äitini raskaaksi.
Se oli erehdys.
Ja äitini sai maksaa siitä.
Yhdessä minun kanssani.
Jos tulen rukoilemaan hänen puolestaan, vaadin selityksiä.
Eikä kukaan osaa niitä antaa. Tajuatko?
Ei tässä ole siitä kyse.
Vaan siitä, että 35 vuoden jälkeen minulla onkin veli.
Mutta jos sillä ei ole mitään merkitystä sinulle, niin hyvä on.
Haetaan tavarasi Fuat-sedän luota. Sitten päästän sinut menemään.
Loppu riippuu sinusta.
Kaada vain. Täyteen.
Hänelle.
Noin on hyvä.
Tilanne on tämä.
Olen sinun setäsi.
Nimeni on Fuat.
Ja tuo tuossa on Suat, vanhempi veljeni.
Hän asui täällä.
Ja Rauf Aghan. Samoin minä.
Sinäkin voit asua täällä.
Me kaikki. Täällä Rauf Aghan luona.
Meidän kaikkien koti.
Tavarasi ovat siinä.
Voitit mestaruuden. Olemme ylpeitä sinusta.
Sinulla on Turkin passikin. Se on vielä parempi.
Tiedätkö mitä?
Veljeni kuoli tänään.
Veljeni Suat on poissa.
Minulla ei ollut isää. Suat huolehti minusta.
En koskaan tavannut isääni. Minulla ei ollut muita kuin Suat.
Tämä on meidän kotimme. Veljeni, sinun -
ja hölmöläisemme Sakipin.
Puhun liikaa.
Rauf Agha, tuo veljeni tavarat.
Tuo ne tänne. Olen juonut liikaa.
Otan vain tämän. Katsotaanpa.
Veljeni perintötavarat.
Älkää tuhlatko niitä.
Setä?
Olen pahoillani. Kun setäni Fuat kertoi,
että isä kuoli sillä välin, kun olimme matkalla ja pidimme hauskaa,
menin pois tolaltani. Anteeksi.
Et käy ihan täysillä, veli.
Olet sekaisin.
Olen samanlainen.
Hakkaan ihmisiä.
Äiti vei minut lääkäriinkin. Löin häntä ja potkin seiniä.
Söin lasia.
Suu ja kieli olivat ihan arvilla.
Meillä ei ollut rahaa, joten minulla ei ollut hampaita viiteen vuoteen.
Siksi minusta ei tullut oikeaa jalkapalloilijaa.
Kuka menee hakkaamaan kannattajan? Minä.
Lopetin pelaamisen ja jahtasin häntä katsomossa.
Palvelin armeijassa 22 kuukautta. 4 niistä osastolla.
-Millä osastolla? -Kurinpito-osastolla.
Ai, vähän kuin eristyssellissä.
Onko tuo isä keskellä?
Kyllä, se on isä. Fuat on keskellä ja Rauf vasemmalla.
Ja oikealla istuu Selim-isoisä.
Selim?
-Nuo ovat venäläisiä. -Ei, vaan saksalaisia.
-Minäkin kävin armeijan. -Kyllä ne venäläisiä ovat.
AK47.
Kroaateilla oli Saksassa tehtyjä .38-kaliiperin aseita. Venäläisiä ovat.
Tuohon aikaan kroaateilla oli niitä.
He olivat hyvää pataa Saksan kanssa. Siksi he saivat .38-kaliiperin aseet.
Meilläkin oli niitä. Mutta nuo ovat venäläisiä.
Ne painavat 3,5 kiloa.
Ja sateella se tuntui 35 kilolta.
Sai tosissaan taistella, että jaksoi kantaa niitä.
Olimme Sarajevossa juoksuhaudoissa.
Siellä oli makedonialaisia, turkkilaisia,
albaaneja ja bosnialaisia.
Sotilaalla ei ole vaihtoehtoja. Olimme päätyneet sinne kutsunnoista.
Voi joko paeta tai jäädä kiinni. Ja mihin siellä voi paeta?
Ei voi edes tietää, ketä ampuu.
Eikä voi tietää, kuka on milläkin puolella.
Vieressäni oli eräs minua nuorempi poika.
Korkeintaan 17-vuotias.
Jotain tapahtui. Kuulin pamauksen.
Käännyin katsomaan, ja puolet pojasta oli poissa.
Otin hänen aseensa. Siksi tiedän, että nuo ovat venäläisiä aseita.
Keskellä Eurooppaa, Sarajevon juoksuhaudoissa.
Tiedän senkin, että ne painavat 3,5 kiloa.
Tiedän siis, mistä puhun.
Venäläisiä AK47-aseita.
Tulehan.
Nouse ylös.
-Isä on kuollut. -Mitä?
Isä on kuollut, enkä pysy pystyssä.
Isä on poissa.
Hän on poissa, enkä pysy pystyssä.
Tule.
Suat Agha! Tule, tätä tietä.
Suat Agha! Tule.
Tännepäin. -Suat Agha!
Olemme perillä.
Suat Agha! Tässä on poikasi.
Sanomme sinulle yhden asian.
No niin, sano jotain isällesi.
-Mitä sitten? -En minä tiedä.
-Haloo. -Mitä?
-Haloo. -Haloo, isä.
Poikasi on täällä. Hän on aika häijy tyyppi.
Hän muistuttaa enemmän sinua kuin minä.
Mutta suuntavaistoa hänellä ei ole. Päädyimme melkein ulkomaille.
Melkein ulkomaille.
Katso, veli. Siinä on minun isäni.
Näetkö? Hän ei nouse ylös. Hän ei liiku.
Sano, että hän saa siunauksesi. Hän on sinun isäsi.
-Annan sinulle siunaukseni. -Annan sinulle siunaukseni.
Annan sinulle siunaukseni, isä. Rakas isäni.
Annan sinulle siunaukseni.
Sakip? Herää.
Mitä nyt?
-Tämä on väärä hauta. -Mitä?
Tämä on väärä hauta.
-Miten niin? -Kuoliko isä 19-vuotiaana?
-Ei, hän oli 65-vuotias. -Nouse ylös. Tämä on väärä hauta.
-Nouse. Tämä on epäkunnioittavaa. -Nimikään ei täsmää.
-Missä olemme? -En tiedä.
Fuat-setä sanoi, että se on täällä.
Kysytään häneltä. Miten tämä toimikaan?
Kuuletko? Jostain kuuluu musiikkia.
-Kuuletko? -Kuulen.
Tännepäin.
Mihin menet?
Täällä hän on.
Voi taivas. Hän nukkui täällä.
Hei.
Setä.
-Setä? -Mitä nyt? Kuka olet?
Älä pelkää. Me tässä vain.
-Nouse istumaan. Haluatko apua? -Ei, olen kunnossa.
-Mitä kello on? -Ei aavistustakaan.
-Ketä jäi kotiin? -En tiedä. Nukuimme täällä.
Ovatko naiset siis yksin kotona?
-Sinähän nukuit täällä. -Ole mies.
Ei sellainen kuin minä. Minä voin jäädä tänne hautuumaalle.
Oletteko te kunnossa? Onko sinulla tupakkaa?
Minulla ei ole, mutta tässä on pari.
Saanko yhden? Ota sinäkin. Kunnon mies, joka tupakoi.
-Veli? -Olen lopettanut.
-Heräsitkö juuri? -Mitä?
-Heräsitkö nyt? -Vatsani kurnii.
-Onkohan İlyas jo auki. -Se leipomo?
-Niin. İlyas tai Mankos. -İlyasin ruoat ovat liian rasvaisia.
Fuat-setä, täällä on bulgarialaisia kyliä.
Heidän kashkaval -juustoaan saa monessa eri koossa. Mitä nyt?
-Hän on yksi meistä. -Niin on. Mennään.
Se kashkaval on herkullista.
Jumala suuttuu meille. Olemme hautuumaalla.
-Älkää astuko hautojen päälle. -Tätä tietä.
Älkää juoko enää. Juokaa maltilla. Minä en juo enää koskaan.
Missä helvetissä te olette?
Hei, setä!
Älä naura. Joku voi nähdä meidät.
-Hei, setä. -Onpa tämä noloa.
Mutta onneksi kashkaval -juustoa saa bulgarialaisista kylistä.
OMISTETTU ISÄLLENI...
JA İNCILLE...