Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg kan ikke dø. Sikke en lidelse.
Jeg kan ikke dø. Sakip.
-Hvad er der, far? Er du urolig igen? -Jeg kan ikke dø, Sakip. Det går ikke.
Jamen du skal jo blive frisk igen. Prøver du at dø?
Find Selim, Sakip. Jeg må se ham. Med det samme.
Hvem er Selim, far?
Hører du efter Sakip? Selim. Find ham.
Jeg kan ikke dø. Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke dø, Sakip.
Kan ikke...
Han holdt jo op med at drive caféen for 15 år siden, onkel.
Jeg fik en adresse, men ingen ved, om han bor der endnu.
Det hele er forandret her.
Der flyver biler på kryds og tværs. Det er som til rally.
Far nævnte en campingplads, men heller ikke andet.
Altså... kan du høre mig?
Skal jeg komme hjem, hvis jeg ikke kan finde ham?
Hvem leder du efter?
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Er det Mevlevihane-gaden 4? -Ja. Hvem søger du?
Ali Rıza, som drev en café for lastbilchauffører.
Min fars ven fra Makedonien. Jeg fik denne adresse, men her er lukket.
-Ved du, hvor han er? -Han flyttede for længe siden.
-For længe siden? -Ja. Hvad vil du ham?
Han skal hjælpe mig med at finde en anden.
-Jeg ved ikke, hvor han flyttede hen. -Skal jeg så tage hjem?
Nej. Jeg ved ikke, hvor han bor, men han blev vist imam.
-Hvad? -Imam. I en moske.
-Imam? -Enten imam eller hodža.
Ikke denne Ali Rıza. Han var smugler.
Netop. En omvendt smugler. Det er Ali Rıza.
-Javel. Hvilken moske? -Det ved jeg ikke.
-Der er for mange moskeer i Istanbul. -Led i Suriçi. Hvor mange er der der?
KORT OVER MOSKEER
Der er 166 moskeer.
Jeg fik det ikke at vide. Det stod på et skilt.
Ikke i Istanbul. 166 alene i dette område.
Gud ved, hvor mange i Istanbul!
Tjekke alle? Jeg prøver. Mine hænder er helt rynkede af al den håndvask.
Jeg ved ikke, om jeg har overset en. Ja, jeg beder meget. Må Gud høre mig.
Nej. Nej, nu vil jeg sove.
Jeg sover i bilen. Jeg er for træt til at lede efter et hotel.
Jeg skal alligevel herhen til morgenbønnen.
Skal jeg komme hjem, hvis jeg ikke finder ham i morgen?
Vi ved ikke engang, om han lever. Jeg har virkelig ledt grundigt.
Hvabehar? Hvad siger far?
Sig det nu, onkel. Hallo?
Selim?
Hvordan finder man en Selim i Istanbul?
Som om alle kendte hinanden her. Gud hjælpe mig.
Vinteren er kommet.
Hvordan kunne jeg glemme at lukke vinduet?
Tyve!
Hallo! Hvem har taget min telefon?
Måske de gik den vej?
-Der er Ali Rıza. -Hvem? Den tykke?
-Nej, ham i jakken. -Alle er jo i jakker!
-Med huen. -Tak.
-Salam aleikum. -Aleikum salam.
-Må Gud tage imod din bøn. -Tak.
-Er du Ali Rıza? -Ja.
-Er det sandt? -Ja.
-Hvem er du? -Sakip fra Bitola.
-Min far Suat har sendt mig. -Suat? Hvilken Suat?
-Chauffør Suat. -Chauffør?
Han arbejdede som lastbilchauffør for 20 år siden.
-Kan du ikke huske ham? -Nej.
-Du er også imam. Det er helt forkert. -Jeg er ikke imam.
-Passer det heller ikke? -Hvad vil du?
Jeg leder efter Selim. Far bad mig finde Selim.
Min far ligger for døden og bad mig finde Selim.
Jeg bad ham få min onkel til det. Men det skulle være mig.
Find min ven Ali Rıza, så fortæller han, hvor Selim er.
Hans mor hed Fatoş.
-Fatoş? Mener du Suats? -Ja. Hvem ellers?
-Hvordan kender du ham? -Det er min far. Suat fra Bitola.
Nå, så du mener lange Suat?
-Ja, ret lang. -Nej, ikke hans højde.
-Han tog de lange ture. -Ja, netop.
Han kørte til Rusland og Moldova, da jeg var lille. Hvor er Selim?
Han begyndte at spille fodbold. Nu spiller han i...
Er Suat døende? Han sagde altid, at intet kunne røre ham, og så dør han.
-Nej, han kan ikke dø. -Det sagde du jo lige.
-Jeg sagde, at han ikke kan dø. -Ønsker du det?
Nej da. Det skal Gud vide.
-Du har fundet den rette vej. -Det kan man godt sige.
Det er vel ikke så passende uden for en moske, men...
-Hvad er det? -Det er fars. Den er til dig.
-Frist mig ikke nu! -Hvad skal jeg så gøre med den?
Fjerne den. For min skyld. Er det virkelig Suats egen?
-Ja, det er det. -Godt. Men tag den væk alligevel.
Hvor er Selim?
Kig!
-Hjem! -Skyd!
Ned med bolden!
-Flot. -Bravo!
Godt gået. Flot, drenge.
Kom nu, Selim.
Kommer.
Nå, drenge.
På med hjelmen, kammerat. Aldrig cykle uden!
Forsigtig. Tag den med ro. Ingen dumheder.
-Har du et øjeblik, brormand? -Ja da.
Der skulle være en Selim her. Er det dig?
-Hvorfor? -Lige meget. Er det dig?
-Hvem er du? -Sakip fra Bitola.
Træneren kaldte dig Selim, men jeg vil gerne være sikker.
-Er du Selim? -Ja.
-Helt sikkert? -Ja.
Så har jeg fundet dig.
Jeg gør det kort. Jeg, Sakip, kommer fra Bitola.
Far bad mig finde dig, så han kan få din velsignelse.
Vi er brødre. Vi har samme far.
-Hvad siger du? -Det er rigtigt.
-Tager du pis på mig? -Hvabehar?
-Tager du pis på mig? -Nej.
Hedder din mor ikke Fatoş?
-Hedder hun ikke Fatoş? -Hold hende udenfor. Forsvind.
Er din far ikke Suat, chaufføren fra Bitola i Makedonien?
-Han er også min far. -Jeg har ingen far. Forsvind!
Hvor skal du hen, bror? Hvor vil han hen?
PARKERING FORBUDT
Bror!
FRED
-Hjælp! Hvem er du? -Hold da kæft.
Er du en tyv? Fanden tage dig! Hvem fanden er du?
-Hvem er du? Forfølger du mig? -Nej, bror.
Fodboldvagten gav mig adressen.
Du gik. Jeg fik din adresse og kom herhen og ventede.
-Hvorfor? -Jeg synes heller ikke, det er fedt.
Jeg har kørt 800 kilometer og har lige så langt hjem.
Jeg sagde: Lad Fuat køre. Han sagde: Din bror er din pligt.
Jeg har frosset røven af mig her. Jeg har også problemer.
Jeg har været i alle moskeer. Spørg mig om enhver moske i Istanbul.
Jeg bad dig om ikke at komme.
Far ligger for døden. Kom med, for Guds skyld.
Så kan du altid tage hjem. Jeg beder dig.
-Kommer du? -Du virker som en fin fyr, bror.
Du har gjort din pligt, og jeg har givet dig mit svar.
Hvis jeg var dig, tog jeg næste fly hjem.
Jeg tog bilen. Gud opfandt ikke flyet.
-Biler er sikre. -Er du bange?
Hvad ved jeg. Men vær nu en guttermand og kør hjem.
-Her i Paşa slås folk -Hvem slås med hvem?
Er det det, du vil? Jeg har advaret dig. Nu er det op til dig.
Hvor skal du hen? Kommer du?
Ja. Jeg skal bare pakke og have noget mad med.
Bror...
Hvordan havnede jeg i det her? Han skulle have sendt onkel.
Nej, din bror er din pligt. Hvilken bror!
Kulden giver mig ondt i ryggen. Fanden tage både bror og kulde.
Jeg har kørt 800 kilometer, og så sender han mig tilbage.
Nu kender jeg alle moskeer i Istanbul. Men han er ligeglad.
Jeg sagde: Send onkel. Men nej. Det var min pligt.
Nu er jeg på røven og har ondt i ryggen.
For pokker. Jeg fik ham ikke overtalt.
For døden, sagde jeg, men han vil ikke. Sikke en!
-Du! -Jeg er på røven, telefonen er væk.
-Jeg kan ikke ringe hjem. -Stille!
Jeg ved ikke, hvor jeg er! Bror!
Bror? Kan du høre mig?
Han ligger for døden. Fatter du det ikke?
Hold op med at råbe!
-Jeg taler med mig selv. -Jeg åbner med dørtelefonen.
Den virker ikke.
-Hvad er der nu? -Den virker ikke.
Fandens!
Måske er den i stykker.
Idiot! Kan du ikke høre lyden? Luk nu bare op.
Nu! Du missede igen!
Det er simpelthen løgn.
-Lukker du mig ind eller ej? -Nu er det for sent.
Den virker ikke. Det er for sent. Dørtelefonen virker ikke.
-Hvad sker der? -Dørtelefonen er i stykker.
Kom!
Rolig, Metin. Dørtelefonen virker ikke, så han kommer ikke ind. Bare rolig.
Nu skal jeg smide nøglerne ned.
Brug dem her.
Sover du?
Sover du, bror?
Få mig ikke til at fortryde, at jeg lukkede dig ind. Sov nu.
-Av, mit hoved. -Har du tit hovedpine?
Sov. Hold mund og sov.
Ikke mere sludder.
Gad vidst, om der er nogen kompir.
Hallo!
-Jeg gik bare ind i noget. -Gik ind i? Er du en tyv?
-Vil du røve mig? -Hvor er de?
-Gå nu i seng. -Har du nogen kompir?
-Hvad for noget? -Chips!
-Kartofler. -Kartofler?
Hvad skal du med dem? Det er sgu da midt om natten. Gå nu i seng.
-Har du nogen? -Til hvad?
Det får du at se. Hvor er de?
Gå ad helvede til.
-River du huset ned? -Undskyld.
Gå i seng.
Bror? Bror!
Du, bror!
-Hvad? -Drik vandet fra kartoflerne.
-Det er godt imod tømmermænd. -Nej.
-Forsvind. -Drik. Det skyller spritten ud.
Prøver du at tage livet af mig? Jeg drikker ikke kartoffelvand.
Forsvind. Lad mig være i fred.
Lad mig nu sove lidt. Så drikker jeg kartoffelvand.
Bror...
-Hvad nu? -Må jeg låne telefonen?
Vil du ringe nu?
Min telefon blev stjålet. Jeg kunne ikke ringe hjem.
Til helvede med din telefon! Her. Gå derover og snak.
Der er en vigtig kamp i morgen. Lad mig nu være i fred.
-Jeg skal sove. -Okay.
Mit hoved sprænges. Gå et andet sted hen og tal.
-PIN-koden? -For fanden! Tre tre-taller.
Fire tre. 3, 3, 3, 3.
-Bror... -Skrid nu!
Den beder om en kode. Den kan jeg ikke.
-Så. Her er PISS-koden. -Tak.
-Gode Gud. -Drik. Det renser ud.
Gud hjælpe mig! Få den pestilens væk.
Man må ikke bede fuld.
Hallo? Hallo! Makbule?
Jeg fandt ham. Giv mig far.
Hallo? Onkel Fuat, jeg har fundet ham. Giv far telefonen.
Hej, mor. Må jeg tale med far?
Er det dig, far?
Jeg har fundet ham. Jeg er hos ham nu.
Han er ikke rar. Han skal åbenbart spille en vigtig kamp i morgen.
Bed mig ikke om at diskutere med ham. Han kommer ikke.
Far...
Bror...
Lad mig være. Jeg sagde jo lige, at jeg ville sove.
Far vil tale med dig.
-Hvorfor? -Det sagde han ikke. Spørg ham selv.
-Ikke nu. -Hvad skal jeg så sige?
-At jeg ikke er hjemme. -Han hørte dig jo.
-Sig, at jeg er faldet i søvn. -Ja, god idé.
Far? Han sover. Lad ham sove.
Skal jeg vække ham? Godt. Han vil snakke med dig.
Selim?
Jeg er din far.
Hyggeligt.
Det synes jeg også. Du kender mig ikke.
Du har aldrig mødt mig. Men jeg har kendt dig i 35 år.
Vent lidt.
Hallo? Hvordan går det, mor?
Nej, alt i orden. Jeg har det fint.
Du skal tale med en.
-Er der noget galt, Selim? -Nej. bare hør efter.
Hvad sker der?
Ikke noget. Jeg har det fint. Lyt nu bare.
Hvem er det så tidligt?
-Hallo? -Hallo?
Ja?
-Hallo? -Hvem er det?
-Jeg kan ikke høre noget.
-Hallo? -Nu kan jeg høre dig.
Hvem er du?
Spørger du mig? Hvem ringer så tidligt?
Hallo?
Gud i himlen! Hvem er det? Onkel Recep, er det dig?
Det er Suat. Og han er meget syg.
-Hvem i alverden er Suat? -Skal jeg fortælle min livshistorie?
-Selim gav dig røret uden forklaring. -Ikke råbe!
Jeg er Selims mor, Fatoş. Hvilken Suat er du?
Hallo? Gudfader! Hjælp mig, inden han gør mig vanvittig.
-Fatoş? -Ja?
-Det er Suat. Husker du mig ikke? -Hvilken Suat? fortæl det nu.
-Sakips far. -Hvem er Sakip?
-Hvilken Suat? Hvem er Sakip? -Selims bror.
Selim? Er den mand hjemme hos dig?
Han bor i Makedonien. Jeg er hjemme.
-Med mig. -Hvem?
Sakip. Goddag.
-Fatoş, hvor er du? -I byen.
-Du godeste. -Hvad handler det her om?
Hold op med at spørge og find ud af, hvem han er!
-Hvordan finde ud af? -Hvad ved jeg? Snak.
Fatoş, jeg er døende.
Hvil i fred.
-Er du syg? -Ja.
Også jeg. Mine ben værker, fordi jeg har gigt.
Jeg har dårlig ryg og bronkitis.
Jeg kan ikke gå længere. Hvad skal jeg lave?
-Tager du medicin? -Ja da.
Men den hjælper ikke. Det er alderdom. Det er ikke rart.
-Nej, det er ej. -Hvad vil du?
Fatoş. Jeg skal snart dø.
-Jeg vil... Din samtale afbrydes.
Hvem er det? Der er en kvindestemme. Selim...
Hallo? Bare rolig. Der er ingen dame her.
Du skal ikke blande dig. Det er min beslutning.
Ja, jeg skal nok ringe. Men bland dig udenom.
Få mig nu ikke til at råbe. Okay.
Kommer du med mig, bror?
Hold op med at filme, lede filmstjerne!
Kom så, Selim. To minutter endnu.
Godt!
Aydın, tag dig samme.
Brug Çağatay. Spil ham.
-Kom så! Dæk! -Tag 7'eren.
-Eller midtbanen. -Sådan! Spil bolden!
Til Çağatay!
Fortsæt, Çağatay!
Skyd! Skyd dog!
Ødelæg det ikke. Spil nummer syv!
Kom hjem!
Bravo, Salih!
Hvor er forsvaret? Kom hjem!
Pas på venstre bak.
Ind!
Mål!
Ventetiden er forbi!
Vi får mesterskabet i år!
Ventetiden er forbi!
Vi får mesterskabet i år!
Kom med rakien!
Venner. Denne ære og dette mesterskab tilhører os alle.
Dette mesterskab er noget, I virkelig har fortjent.
Jeg vidste, at I ville klare det og vinde!
-Tillykke til os alle! -Tak.
-Er du klar? -Ja. Ordet er dit.
Jeg vil egentlig slet ikke sige noget,
men nu har jeg drukket lidt og er fuld af sejrsglæde.
-Så nu vil jeg fortælle noget. -Ja da. Sig, hvad du vil.
-Du så ikke kampen. -Det er rigtigt.
Det er ingen kritik. Jeg ville bare lige have det sagt.
I dag spillede disse 20 modige mænd kamp.
Vi vandt det hele, og du så ikke engang på.
Du må stole på drengene. Hold hånden over dem.
Og... så solgte du Onur og Ozan for en klatskilling.
De kom næsten ikke til Grækenland, fordi det var dyrt.
Og så? De hoppede på bussen, tog dertil og kom hjem.
Han har en datter nu. Vasia, ikke?
Og en tatovering. Det ville jeg også have.
Men det blev ikke til noget.
Selim. Nu er jeg her. -Fra nu af støtter jeg jer fuldstændig.
Kom til mig, hvis der er problemer. Er jeg her ikke, så tal med Selim.
-Okay. -Har de visum?
Ja. De var jo i Grækenland alle sammen.
Kan I se ham der? Utrolig fyr.
-Træneren? -Jeg drikker allerede, Selim.
Ikke med mig.
Ouzo er ikke tyrkisk raki, sagde jeg.
Skulle den påvirke os? spurgte de. Og så blev de spritstive.
Man drikker et par sjusser, og så kan man gå på månen.
Efter kampen.
Bror. Vi ses.
Godt nok. Vi ses og snakker lidt.
Kom så. Godnat med jer.
Jeg havde jo to flasker ouzo med.
Vi kan vel drikke af pokalen? Det kan vi da!
Det gør vi. Vi drikker af pokalen.
Alle kan drikke raki af pokalen.
Kom nu, smukke. Han skal altid vise sig.
-Sig ikke det. -Du missede næsten, din sjover.
Sikken fyr...
For et kys fra min kære kan jeg dø, kan jeg dø
For et kys fra min kære
kan jeg dø, kan jeg dø
For et kys fra min kæreste
Hjælp mig med at få ham ud i bilen, Ömer. Han drak også for meget i går.
Tag fat.
-Hvad i... -Kom, nu går vi.
-En øl, Ömer? -Helt sikkert.
Vi tager en øl, og så går vi hjem. Tag et par med fra køleskabet.
-Guds velsignelse. -Må Han velsigne os alle.
Det er steghedt.
Hvad sker der?
Hvem fanden tror du, du er? Hvem?
Kidnappet? Hvor vover du? Latterlige Bulgarien? Idiot!
Du skal ikke bande.
Hvem tror du, du er? Jeg gav dig husly.
Du spurgte, om jeg kom, og jeg sagde nej.
-Bulgarien? Dit fandens røvhul! -Hvorfor bander du?
-Fanden tage din familie og din bil! -Pas på, den er følsom.
Vær glad for, at du er i ét stykke! Du burde have klø!
Du fik lov at bo hos mig. Du skulle have ligget på gaden!
-Vent, bror. -Dit røvhul!
Hvor skal du hen? Hvor...
Bror!
Vil du gå til Istanbul?
500 kilometer? Det er snart nat. Her er hverken busser eller biler.
-Her på Balkan slås folk! -Forsvind så.
Slå mig. Dræb mig. Det er lige meget.
Skal jeg sige: Han stak af i Bulgarien? Vil du hjem, går du.
Jeg kan ikke køre dig. Jeg skal hjem.
Vil du med, så hop ind. Ellers held og lykke.
Min far ligger og dør. Fatter du det?
Har du ikke kidnappet mig?
-Du tvang mig da med. -Bror...
Har jeg ret eller ej? Du har kidnappet mig.
Ja, det har jeg.
Og ikke bare til en anden by, men til et andet land.
På den anden side af grænsen.
Og nu siger du, at du ikke kan køre mig hjem, men at jeg må gå.
-Og at man slås på Balkan. -Sådan sagde jeg ikke.
Har jeg ikke ret? Ud af bilen. Nu! Ud, sagde jeg!
-Hvad laver du? -Min arm...
-Undskyld. -Ud af bilen.
-Jeg spurgte pænt, og du afslog. -Så du kidnapper mig?!
-Hvad skal jeg gøre? Han dør jo! -Dit store røvhul!
Du ævler som en teenager. Kommer du eller ej?
-Bliver du ved? -Nu kører jeg!
-Aftenerne er mørke her. -Skrid ad helvede til!
Hvordan vil du komme ind uden pas?
-Du har jo ikke noget! -Skrid!
Jeg havde nogle smøger.
Fandens også! På en vej i Bulgarien!
Ingen telefon, ingen mobil. Ikke engang penge til smøger.
Hvorfor kidnappede du pokalen? Den er intet værd.
-Den har kun affektionsværdi! -Jeg kunne ikke få den fri.
-Du slap ikke. -Hvad?
-Hvor tog du mig? -På tavernen.
-Blandt alle drengene? -Du gik kold, og de skred.
-Passet? -Hentede jeg hos dig.
Inde hos mig? Så fik du vel også en kop te?
-Hvordan fandt du det? -Jeg ledte. Det lå i en skuffe.
-Mit stakkels hjem. -Jeg gjorde ikke noget.
Hvad laver jeg i Bulgarien?
Jeg kan ikke blive ved sådan her. Mit blodtryk er skyhøjt.
-Blodsukkerfald. -Vi skal have mad.
-Jeg er også sulten. -Min mave knurrer.
-Hvor gammel er du? -Det må du selv om. Hvad synes du?
-Femogtredive. -Femogtredive.
To år yngre end mig. Men du ser ældre ud.
-Fandens... -Har du en kvinde i dit liv?
Hvad prøver du på? At konversere? En kvinde i mit liv...
-Lidt smalltalk. -Ja, ja. Det er det forkerte tidspunkt.
Er det underholdning? Jeg hentede idioten i Tyrkiet.
Nu skal han underholdes som en anden snothvalp.
-Hvad skal jeg så gøre? -Ikke noget. Bare kør.
Jeg får hedeslag. Er der ikke noget vand?
-Ja, det er ret varmt. -Har du nogen smøger?
-Jeg ryger ikke. -Jeg har tømmermænd og er sulten.
-Vi har ingen smøger i Bulgarien. -Du har ret i det hele.
Virkelig.
-Jeg får hedeslag. -Ja, det er varmt.
Smid skjorten, hvis du sveder. Slap af.
Jeg revner snart.
Kom nu, bror.
Nå, så du havde smøger.
Du røg jo ikke.
-Værsgo. -Tak som byder. Gud velsigne dig.
-Tog du gas på mig? -Nej.
Der kørte en bulgarer forbi, mens du pissede.
Jeg fik to af ham. Min første nogensinde.
Det er bedre slet ikke at ryge.
-Jeg ville bare tænde en. -Gør det, bror. Nu har jeg det bedre.
-Har du? -Ja.
Og hele hovedet snurrer.
Hvad hedder du? Jeg har ikke spurgt, men sagt bror.
-Sakip. -Sakip.
Sakip Domalan (På-alle-fire).
-Hvordan? -Sakip.
-Dit efternavn. -Sakip Domalan.
Hold da op.
Hvorfor ler du?
-Hvorfor ler du, bror? -Glem det. Jeg tænkte bare på noget.
Sakip Domalan, sagde du? Selim. Hyggeligt at mødes.
Selim Domalan.
Selim Domalan? Netop, bror.
-Hvad var det? -Nu er vi på den.
Hvad er der?
Ud med dig. Rul vinduet op.
-Hvad sker der? -Luk og kom ud, så jeg kan låse.
Hvorfor låser du bilen?
-Hvad er der? -Vi er punkteret.
Tag reservedækket.
-Der er ikke noget. -Er du kørt uden?
-Der er ikke noget. -Klaphat! Så er vi strandet?
-Der kommer et værksted snart. -Vi skal bruge et nu, ikke snart.
Der er ikke noget. Det eksploderede. Men der kommer snart et værksted.
-Hvor snart? -Om 5-10 kilometer.
10 kilometers gåtur i den varme!
-Du spiller fodbold. -Skid på den.
Vi skal derhen, inden det bliver mørkt.
-Hvad har jeg gjort galt? -Hvad?
Jeg må have syndet for at skulle udsættes for det her.
Jeg smelter i varmen, og hjernen koger.
Hvad fanden gør du, hvis jeg dør af solstik?
-Vi går den vej. -Hvorfor? Lad mig være.
Lad være med at tale til mig.
Hvorfor kørte vi ikke hertil?
Det var jo ikke motoren. Vi kunne have kørt!
Som om det var en Mercedes.
-Fælgene havde måske taget skade. -Jeg vil ikke snakke med dig.
Lukket. Han må være et sted. Han bor vel nær ved sit værksted.
Hey! Ved du, hvor han bor?
-Deroppe? -Jeg kender ham ikke.
Deroppe? Så kom.
Kom nu. Kom! Og pas på hunden.
-Hvad i alverden laver I? -Han bor her.
Rolig. Tænk på hundene.
-Der er jo hunde overalt! -Her.
-Fandens. Der er en hund. -På begge sider.
-Nej! -Løb!
Okay, hold så kæft!
Bror!
-Hvad vil I? -Hej.
-Vi har brug for et dæk. -Værkstedet er lukket.
-Hvad? -Han har lukket.
Vi er punkteret, og vi har travlt.
Sig det til ham. Jeg kan jo ikke sproget!
-Er du tyrker? -Ja.
Så du kan tyrkisk? Heldigvis!
Vi er punkteret. Kom og fiks det, så vi kan komme videre.
Vi har et sygt familiemedlem.
-Jeg har lukket for i dag. -Det er bare et øjeblik.
-Du får et lift hjem. -Her er bryllup.
Hvad med os? Skal vi bare stå her?
Bilen gik ned midt i det hele. Kom og fiks den, så kører vi dig hjem.
-Hvornår åbner du? -Efter brylluppet.
-Skal vi vente til i morgen? -Ja, eller komme med.
Til brylluppet?
-Hvornår er det slut? -Det er lige startet.
Det tager tid. Kom nu bare med i ti minutter.
-Så kommer du tilbage bagefter. -I ødelægger fornøjelsen.
Okay. Det vil vi ikke. Må vi få nøglerne og en hjælper?
Vi henter tingene og ordner bilen.
-Vi kan ikke vente. -Hvad siger han?
-Giv os nøglerne. Vi ordner det. -Det er det, jeg siger.
Knep mig, hvis du vil.
-Hvorfor dog? -Jeg vrøvler!
Kære gæster, velkommen til brylluppet.
Makve og Feride Fum gifter sig. Giv dem en hånd!
Vi er samlet for at fejre kærligheden.
Fredens og skønhedens kærlighed.
I denne dejlige kærlighedshave
ønsker vi, at I får mange glade, fredelige børn! Giv dem en hånd!
Fra brudens moster og onkel kommer en Beko-vaskemaskine!
Fra brudens faster og brudgommens onkel:
Ti par sko! Giv en hånd!
Brudens moster skænker 38 meter blonde.
Brudens onkel giver dem to bildæk! Giv en hånd for det!
Musik!
Hvorfor blandede du dig i mit liv? Hvorfor?
I går vandt vi finalen!
Hvad laver jeg i Bulgarien i en undertrøje? Til et sigøjnerbryllup?
Hvem hvisker du til?
-Bed. -Bed?
-Bed til Gud? Du ved...? -Hold dog op.
-Er du bange? -Er du ikke?
-For hvad? -Spøgelser.
Spøgelser i det her gudsforladte hul?
-Hvorfor ikke? -Spøgelser holder sig nær vand.
-Ja, men der er vand her. En bæk. -Hvor?
Fandens. Nu tænker jeg også på det.
-Trækker bilen til højre? -Lidt måske.
Vil du gerne have, at den lader være?
Sådan kan vi ikke fortsætte. Vi sætter baghjulet foran i stedet.
-Så kan jeg ikke se vejen. -Så sætter vi begge to foran.
Det var min idé. Du kan bare nyde det. Min ryg går helt amok.
-Kan du styre? -Styre?
Ja. Styre en bil. Når man kører bil.
Ja da. Men den her vil jeg ikke køre.
-Hvorfor ikke? -Hvad er der at køre?
-Måske går den itu. -Hvordan gør jeg?
Du styrer bare. Du er vant til at styre den.
-Jeg kan ikke køre den her bil. -Hvilken bil har du? En Mercedes?
Det er noget ganske andet. En Mercedes kan jeg køre uden benzin.
-Hvor gammel er den? -Som du.
Som jeg. Et legendarisk Mercedes-år.
Jeg elsker heller ikke den bil. Jeg vil gerne hvile mig.
-Derfor vil jeg have dig til at styre. -Det ville være meget upassende.
-Hvad? -Jeg nægter.
Tak, bror. Spænd selen.
Selen? For at køre 30?
Det er ikke for din skyld, men ellers maser du mig.
Fandens sele og fandens bil! Hvad har jeg gjort for at fortjene det?
Hvad fanden laver jeg her?
Du gør en god gerning. Slip nu håndbremsen.
-Hvorfor er den trukket på flad vej? -Slip den nu bare.
Gud velsigne dig, bror.
Du kan måske ikke se det, men derovre er der lys.
Man kan ikke se det, men der ligger flere byer.
Bulgarerne laver en god ost, kashkaval.
Alle har kreaturer i byerne her.
Har du smagt den? Den fås ved vejen i små, store og endnu større bidder.
Har du set dem?
-Hvad snakker du om? -Jeg ved ikke, om den findes i...
Hallo! Hvad sker der? Sakip!
-Hvad skete der? -Jeg faldt ud. Døren gik op.
Min hånd gled. Godt, at vi kørte 30, ellers var jeg havnet ude på marken.
Jeg faldt på bagdelen.
-Er du okay? -Jeg har ondt i ryggen.
-Op med dig. -Jeg kan ikke.
-Kom, så hjælper jeg dig, bror. -Rør mig ikke. Jeg har diskusprolaps.
-Hvad skal jeg gøre? -De vil operere.
Kør ind til siden og sæt blinklys på.
-Glem blinket. -Forhåbentlig kommer der ikke nogen.
-Tænd dem. -Der kommer jo ingen.
Man ved aldrig. Tænd dem.
Hold da kæft...
-Hvad så? Går det bedre? -Lidt bedre.
-Hvad nu? Hvorfor stopper vi? -Venstre eller højre?
-Venstre eller højre? Hvor er vi?
Hvor er vi?
Hvor fanden skulle jeg vide det fra? Ville jeg så spørge?
-Du er sgu da kørt til Rumænien! -Hvad?
-Rumænien? -Alexandria, Bukarest! Rumænien.
Hvor skulle jeg vide det fra? Der kunne lige så godt stå Beylikdüzü!
-Flyt dig! -Din store idiot!
-Flyt dig! -Driv mig ikke til vanvid.
Din tåbe. Jeg har ikke fået os til Rumænien!
-Tal tyrkisk! Hvad sagde du? -Det siger jeg ikke. Det var for groft.
-Tåbe. Er du gal? -Jeg tog bare en lur for ryggen.
-Du kører en omvej på 300 kilometer. -Hvad laver jeg her?
Hvad skete der? Hvorfor fanden kørte du til Rumænien?
-Det gør mig ondt. -Tak.
Jeg beklager.
Det gør mig ondt, bror.
Kom indenfor.
Det gør mig ondt.
Osman.
Det gør mig ondt.
-Det gør mig ondt. -Tak. Gud velsigne dig.
-Gud velsigne dig. -I lige måde.
Vi går ikke fra dig. Jeg ved godt, det er hårdt.
-Lav lidt kaffe, Makbule. -Det behøves ikke.
Kom, så går vi. Du må være træt.
-Og så har du en gæst. -Ja, okay...
Vi kommer tilbage i morgen.
Gud velsigne dig.
Amen.
Så. Kom nu.
Gud velsigne dig. Gud velsigne dine børn.
Hvis telefon er det?
Min telefon ringer.
Hallo? Onkel?
Tak. Gud velsigne dig.
Guds vilje ske.
Nej. Nu har han fået fred.
Han havde meget ondt. Nu lider han ikke mere.
Han havde jo ingen lever!
Ja.
I dag. Hen på morgenen.
Ja.
Vi ville ikke vente. Vi holdt ceremonien under middagsbønnen.
Nej. I skulle jo komme fra udlandet. Det havde I aldrig nået.
-Det er din skyld! -Gud velsigne dig.
-Hvad er der? -Jeg gik glip af fars begravelse!
Jeg slår dig ihjel, din satan! Alt er din skyld!
Så. Ud med dig, din tosse!
Hvad skete der, min søn? Kom her.
Sid ned.
Hold kæft! Vis lidt respekt!
Hold kæft! Sådan gør man ikke!
Jeg bad!
Jeg tiggede og bad ham om at komme! Sikke en bror! Fanden tage ham!
Din fandens idiot! Sæt dig ned. Du gør os til skamme.
Hold op! Op med dig! Du går ikke derind!
Sæt dig der. Du har ydmyget os.
Du vanærede os foran alle, din idiot! Sæt dig så!
Og så netop i dag! Skammer du dig ikke?
Totalt respektløst over for din far og din mor!
Idiot!
Men onkel...
Du skal ikke afbryde mig! Ti stille og vis respekt! Idiot!
Du må tilgive ham.
Forstår du? Han mistede besindelsen. Han er ikke sig selv.
Han er egentlig en god dreng. Så god af sig.
Men han blev ked af det, da han ikke nåede at se sin far.
-Har du cigaretter? -Cigaretter?
-Hvornår er du begyndt at ryge? -Må jeg få en?
Her.
Og her.
Ild?
-Er den tændt? -Ja.
Du kan ikke engang ryge, og så prøver du at yppe kiv, din tosse.
Det svider i hjertet, men det må vente. Jeg skal vise dig en anden dag.
-Hvorfor ventede I ikke? -Jeg ringede. Din telefon var slukket.
-Den blev stjålet. -Hvem stjal den?
Hvorfor ventede I ikke? Hvorfor begravede I ham så hurtigt?
-Hodžan sagde det. -Hvilken Hodža?
Hodža Yakup. Kroppen var allerede hævet af vand.
Den ville være den rene ballon næste dag, så vi gjorde det hurtigt.
-Hvad skulle vi gøre? -Hodža Yakup?
Yakup, du ved. Som en ballon, sagde han.
-Hævet? -Totalt.
Det var allerede begyndt. Han var blevet som en ballon.
Rolig. Tag det roligt.
Fald nu ned.
Han døde i ro og fred. Bare rolig.
Bare rolig. Kom her.
Vi skulle have inviteret dig før. Men vi vidste intet, min søn.
Han nævnte først dit navn, da han blev syg.
Så bad han for dig, igen og igen.
Hvad skete der med bilen?
-Hvad mener du? -Hvad jeg mener? Den hælder jo.
-Jeg punkterede i Bulgarien. -Punkterede? Bilen hælder.
Jeg satte faktisk livet på spil for de dæk.
-Den virker fint. Jeg kørte hertil. -Hvad mener du? Den hælder.
Hold da kæft. Jeg må se at få fikset den bil.
Det tager tid.
Gå nu ind og sæt dig hos din mor. I får snart besøg igen.
De skal helst ikke se bilen.
-Må jeg få nøglerne? -I bilen.
-Lader du dem sidde? -Hvem skulle stjæle den?
-Sakip. -Skod den.
-Sakip! Har du nogen penge? -Ja.
Okay.
Sakip?
-Ja, mor. -Kom her.
Har du taget ham med imod hans vilje?
Hvor kunne du gøre det? Han har jo sit eget liv.
Hans mor er nok urolig for ham. Har I ringet til hans mor?
Har du ringet til din mor? Hun er nok nervøs.
Nej da. Det er helt fint.
-Hvorfor gjorde du det, min søn? -Er det nu min skyld?
Far bad mig få fat i ham. Du ved jo, hvordan han er.
Ja.
Sakip...
Undskyld, bror.
Han gjorde intet galt.
Han syntes, I to brødre skulle mødes.
-Jeg går lidt ud. -Hvorhen?
-Jeg skal bare have lidt luft. -Gå sammen.
Tag din bror med. Resten kan vi overveje senere.
Det behøves ikke.
Sakip? Sakip, min søn!
-Hvor holder busserne til Istanbul? -På busholdepladsen.
Busterminalen.
-Ligger den i nærheden? -Ja. I centrum.
-Hvor langt er der? -Ti minutter eller et kvarter.
Godt.
-Undskyld mig. -Ja.
Jeg følger dig.
-Hvorhen? -Til terminalen.
-Det behøves ikke. -Du er jo vores gæst.
-Har du nogen smøger? -Nej.
-Min bror Sakip ville halshugge mig. -Nogen burde halshugge ham.
Bussen til Istanbul går klokken syv.
Klokken syv? Der er to timer til.
Ja, ja...
Jamen så mange tak.
Jeg venter her. Tak skal du have.
Så venter jeg også. Du er vor gæst.
-Gå du, jeg klarer mig. -Nej. Du er vor gæst.
-Lad os få noget at drikke. -Okay.
-Er du Sakips søster? -Nej. Altså, jeg mener...
Det er lidt kompliceret. Jeg er barnebarn til farfar Suats fætter.
-Men jeg er vokset op hos farfar Suat. -Så er vi i familie?
På en måde.
Er du ældre end Sakip?
Nej. Jeg er bare blevet gammel hurtigere. Der er to år imellem os.
Ja, det er ikke let med Sakip.
-Hvor gammel er du? -Seksogtyve.
Seksogtyve? Så er du da ældet en del også.
Ja. Det er som sagt ikke så let.
Hvordan kan du ramme bolden, sådan som du drikker?
-Mit hold vandt mesterskabet i år. -Gjorde det?
Jeg kan ikke løbe ligesom før, men teknikken er der stadig.
Jeg spillede de sidste fem minutter, lavede en aflevering, og vi fik mål.
-Vi er regerende mestre nu. -Her har vi ikke hørt noget om det.
Da Galatasaray vandt sidste år, gik fansene her helt amok.
Vi spiller ikke på det niveau. Ikke Super Liga.
Er det en af de højere ligaer?
Lavere?
-Lidt lavere. -Er der noget lavere?
-Tak. Jeg mener det. -For hvad?
For at du kom.
Nej, det er dig, der skal takkes, fordi du kom hele vejen.
Farfar sagde ofte dit navn i søvne.
Jeg var nysgerrig efter at se dig.
-Jeg er nok ikke, som du forventede. -Jeg forventede mig ikke noget.
Jeg tænkte bare på, hvem du var.
-Lad os gå, så vi når bussen. -Den stopper lige her.
Lad os få regningen.
Kom.
Altså, jeg...
Jeg har ingen penge. Det hele ligger i Sakips bil.
Det er okay. Her kender alle alle.
Sakip ordner det senere. Og jeg betaler din billet.
-Det er fint. Kom nu. -Jeg skammer mig.
Jeg taler med ham. Du er vores gæst.
-Det beklager jeg. -Bare rolig. Du er gæst her.
Gå du bare.
Gå nu. Du skal ikke vente.
Han skal have mit pas. Det har jeg ikke.
-Har du heller ikke det? -Jo, men tossen har det.
-Hvilken tosse? -Sakip!
Stop. Ring til ham! Telefon, ringer. Vær sød at vente lidt.
-Den er slukket. -Den blev stjålet.
-Hvornår? -I Istanbul.
Ring til en anden. Jeg misser bussen!
-Skal du køre? -Ja.
-Pas på dig selv. Jeg skal nå bussen. -Der går en i aften. Tag den.
Ellers kan jeg køre dig hjem. Jeg kørte dig jo hertil.
Tak, men jeg kører nu. Alt er klar til afgang.
-Du fik ingenting at se. -Hvilket?
-Din far. -Din far?
Jeg må hellere gå.
Jeg har ikke set far endnu eller besøgt hans grav.
Mine fødder vil ikke.
Vi tog hele vejen sammen. Skal vi ikke bede for ham sammen?
Det er ikke mit problem, bror. Det har det aldrig været.
-Gør din pligt, men bland mig udenom. -Du er ikke et godt menneske.
Han er død. Han er ikke mere.
Nu skal han klare den i Himmerig.
Godt så. Du giver ham ikke din velsignelse.
Bare lad være med at tilgive ham.
Gud tilgive ham. Han er færdig med livet.
Men det er ikke problemet.
Jeg forstår dig godt. Nu er det på tide, at du forstår mig.
Jeg er uægte.
For 25 år siden gjorde det ondt, men nu er jeg 35.
Ingen spørger mere til min far.
Din far bliver aldrig min, bare fordi han gjorde mor gravid for 35 år siden.
Det var en fejl.
Og min mor kom til at betale for det.
Sammen med mig.
Hvis jeg skal bede for ham, vil jeg have en forklaring.
Det kan ingen af jer give mig. Er du med?
Det handler ikke om det. Ved du, hvad det handler om?
Efter 35 år finder jeg ud af, at jeg har en bror. Det handler det om.
Men hvis det ikke betyder noget for dig, så fint nok.
Dine ting er hos onkel Fuat. Vi henter dem. Så vinker jeg farvel.
Resten er op til dig.
Hæld bare. Sådan ja.
Server.
Sådan, ja.
Sådan skal det være.
Jeg er din onkel.
Jeg hedder Fuat.
Og ham der er Suat, min storebror.
Han boede her.
Med Rauf Agha. Her bor jeg også.
Hvis du vil, kan du også bo her.
Vores hjem. Her hos Rauf Agha.
Vores hjem.
Dine ting er her.
Du har jo vundet mesterskabet. Vi er stolte af dig.
Desuden har du tyrkisk pas, og det gør os endnu mere stolte.
Ved du hvad?
Min bror døde i dag.
Min bror Suat døde.
Jeg har aldrig haft en far. Suat passede på mig.
Jeg har aldrig mødt min far. Der var ingen anden for mig.
Det her er vores hjem. Min brors hjem, dit hjem
og den her tosse Sakips.
Jeg snakker for meget.
Rauf Agha, må jeg få min fars arvegods?
Del det ud. Jeg har drukket for meget.
Jeg tager den her. Lad mig ordne den.
Arven efter min far.
Lad det ikke gå til spilde.
Hvor skal du hen?
Du må tilgive mig. Da onkel Fuat fortalte...
...at far gik bort, mens vi kørte rundt og morede os...
Jeg mistede besindelsen. Undskyld.
Du er ikke helt ligevægtig, bror.
Du er forvirret.
Jeg er lige så galt på den som dig.
Jeg har tæsket folk hele mit liv.
Mor tog mig med til lægen for humøret. Ham slog jeg. Jeg slår på vægge.
Jeg spiste engang glas.
Hele min mund og tungen var flænget.
Vi havde ingen penge, så jeg gik uden tænder i fem år.
Derfor kunne jeg ikke fungere som fodboldspiller.
Hvem slår en fan ned? Det gjorde jeg.
Jeg holdt op med at spille og jog ham væk.
Jeg var i militæret i 22 måneder. Fire af dem i DISCO.
-Disco? -Enheden for disciplinering.
Nå, sådan nogle isolationsceller?
Er det far i midten?
Det er far. Fuat i midten og Rauf til venstre.
Til højre sidder farfar Selim.
Selim?
Selim.
-De der er russiske. -Nej. Tyske.
-Jeg var også i militæret. -De er russiske. Det ved jeg.
AK47.
Kroaterne havde de tyske med kaliber 3,8. De der er russiske.
På den tid havde kroaterne sådan nogle.
De stod tyskerne politisk nær. Derfor fik de deres 3,8-ere.
Vi havde dem også. Men de der er russiske.
De vejer 3,5 kilo.
Når det regner, føles det som 35 kilo.
Så skal man slås som et dyr for bare at bære dem.
Vi lå i skyttegravene i Sarajevo. Det I kalder Saraybosna.
I samme skyttegrave lå der makedonere, tyrkere,
albanere og bosniere.
Hvad kan en soldat ellers gøre? Alle var indkaldt. Man havde intet valg.
Man stikker enten af, eller de henter en. Og hvor skulle man stikke af til?
Man ved ikke engang, hvem man skyder på.
Man kan jo ikke se, hvem der er hvem.
Ved siden af mig lå en dreng. Han var yngre end mig.
Højst 17 år. Ja. Han var ikke mere end 17.
Der skete noget. Jeg hørte en lyd.
Da jeg vendte mig, var halvdelen af ham væk.
Jeg tog hans våben. Det er derfor, jeg ved, at de er russiske.
Midt i Europa. I Sarajevos skyttegrave.
Jeg ved, hvad de vejer. De vejer 3,5 kilo.
Du skal ikke rette mig.
De der er russiske. AK47.
Kom her.
Op med dig.
-Min far er død. -Hvad?
Min far er død, og jeg kan ikke stå på benene.
Min far er død.
Min far er død, og jeg kan ikke stå på benene.
Kom.
Suat Agha! Kom! Denne vej.
Suat Agha! Kom.
Denne vej. Suat Agha!
Kom. Nu er vi der.
Suat Agha! Her er han. Her har du din søn.
Nu skal vi sige dig noget.
Nå. Sig noget til din far. Sig nu noget.
-Hvad? -Det ved jeg ikke.
-Hej. -Hvad?
-Hej. -Hej, far.
Din søn er her. Han er en rigtig skiderik.
Han ligner dig nok mere, end jeg gør.
Men han kører vild på vejene. Vi havnede næsten i udlandet.
I udlandet.
Kom nu, bror. Det er min far, det her.
Se. Han rejser sig ikke op. Han rører sig ikke.
Sig, at han får din velsignelse. Det er din far.
-Jeg giver dig min velsignelse. -Jeg giver dig min velsignelse.
Jeg giver dig min velsignelse, far. Min far. Min kære far.
Du har min velsignelse.
Sakip? Vågn op, Sakip.
Hvad er der?
-Vi er ved den forkerte grav. -Hvad?
Vi er ved den forkerte grav.
-Hvad mener du? -Døde far, da han var 19 år?
-Nej, han var 65. -Op med dig. Det er den forkerte grav.
-Op med dig. Det er respektløst. -Navnet er heller ikke rigtigt.
-Hvor er vi? -Det ved jeg ikke.
Farbror Fuat sagde, at det var her.
Nu skal jeg spørge ham. Hvordan gør man med den her?
Kan du høre det? Der er musik et sted.
-Kan du høre det? -Ja, men...
Nej, herover.
Hvor skal du hen?
Det er her.
Hold da op. Han sov her.
Kom.
Onkel.
-Onkel? -Hvem er det?
Bare rolig. Det er os.
-Sæt dig op. Skal du have hjælp? -Nej, det er okay.
-Hvad er klokken? -Ingen anelse.
-Hvem er hjemme? -Det ved jeg ikke. Vi har sovet her.
Vil det sige, at kvinderne er alene hjemme?
-Du har jo også sovet her. -Vær nu en mand.
Ikke sådan en som mig. Jeg kan sidde her på kirkegården.
Hvordan går det? Har du en smøg?
Nej, men her er nogle.
Må jeg få en? Tag du også en. En rigtig mand ryger.
-Bror? -Jeg er holdt op.
-Er du nu vågen? -Hvad?
-Er du nu vågen? -Min mave knurrer.
-Tror du, İlyas har åbnet? -Bageriet?
-Ja. Vi tager İlyas eller Mankos. -İlyas bagværk er for fedt.
Onkel Fuat, der er bulgarske byer her.
Der laver de god kashkaval. Både mellemstore og store. Hvad er der?
-Han er en af os. -Han har fattet det. Kom så.
Der er god kashkaval.
Gud straffer os. Stop. Det er en kirkegård.
-Ikke kravle på gravene. -Denne vej.
Drik nu ikke mere. Drik med forstand. Jeg skal aldrig drikke mere. Aldrig.
Aldrig. Hvor fanden er I?
Hallo, onkel!
Ikke grine! Nogen kunne se os.
-Hey, onkel! -Nu bliver vi ydmyget.
Men der er jo kashkaval i de bulgarske byer.
TIL MIN FAR...
OG TIL İNCI...