Olen Uhtred, Uhtredin poika. Sigefrid ja Erik kaappasivat lady Aethelflaedin.
Veit tyttäreni taisteluun.
Lähetin Ryperen ja Sihtricin vakoilemaan hänen kohtaloaan.
Vannon, ettei häntä myydä halvalla.
Wessex maksaa osansa hopeasta ja tarpeen vaatiessa verestä.
Teen, mitä täytyy tehdä. - Mitä mieltä olet lunnaista?
En sano sitä ääneen. - Voin tarvita sinua.
Alfred lähetti meidät neuvottelemaan lunnaista.
Mutta Aethelflaed ja Erik olivat rakastuneet.
Aviomiehesi on onnekas mies. - En valitsisi häntä itse.
En voi päästää häntä.
Lähden täältä Erikin kanssa tai en lähde lainkaan.
Autathan minua? Pyydän.
Kohtalo on kaikki.
Käännös & oikoluku: strander.
Mikä sitoo miehen maahan?
Köyhä parka ahertaa pellolla kesät läpeensä -
ja jäätyy mökissään talvet. Hän pakertaa pitkää päivää -
saaden palkkioksi leivänkännykän ja kusipotan.
Hänen lapsensa kuolevat tauteihin ja vaimonsa lapsivuoteelle.
Mutta silti hän on valmis puolustamaan maataan. Miksi?
Hän saa elantonsa maasta. - Enemmän kuin se.
Maasta kasvavat puut antavat suojaa ja lämpöä.
Enemmän kuin se. - Onko se rakkaus, isä?
Pyhät hyssykät, etkö voi pysyä hiljaa?
Mutta äpärä on oikeassa. Se on rakkaus.
Rakkaudella on suuri voima vai mitä, Uhtred?
Se antaa voimaa järjen tuolle puolen.
Kuinka paljon? - Summa ei ole pieni, herra.
1360 kiloa hopeaa ja 230 kiloa kultaa.
Ensimmäinen erä ennen seuraavaa täysi kuuta -
ja loput kuukauden päästä. - Mahdoton summa.
Absurdi summa.
Paras hintako? - Kyllä, herra.
Puolet pienempi kuin alkuperäinen, herra. - Koko Wessexin varallisuus.
Ja sillä maksetaan armeija joka tuhoaa Wessexin ja Mercian.
Jos emme maksa... miten tyttäreni käy?
Hän on liian arvokas vain tapettavaksi. Häntä nöyryytettäisiin.
Hänet vietäisiin jokaiseen tanskalaisten hallitsemaan kaupunkiin -
jossa hänet jätettäisiin väkijoukkojen armoille ja miesten ostettavaksi.
Kyseessä ei ole vain tyttäreni henki ja maine.
Vaan myös Wessexin asema. - Täytyykö sen vuoksi tuhansien kuolla?
Täytyy, Odda.
Kansakunta on historiansa ja sen tarinoiden summa, isiemme tekojen.
Haluaisitko, että jätän seuraajilleni häpeällisen tarinan -
Wessexin prinsessasta, joka myytiin korkeimmasta huudosta?
Se tarina jättäisi varjoonsa jopa Ethandunin voiton.
Mutta jos maksamme lunnaat... Se tietää Wessexin loppua.
Ja tarina kertoo kuninkaasta, joka kustansi armeijan, joka tuhosi hänet.
Jumala ei sallisi sen tapahtua. - Kyse ei ole Jumalasta, vaan tanskalaisista!
Pakanoista, jotka voitamme. - Jos joudumme taisteluun, -
kokoamme riittävän armeijan. Odotan Mercian miliisijoukkojen olevan tukenamme.
Olemme, herra. - Lunnaat maksetaan täysimääräisinä.
Tyttäreni pelastuu ja Wessex säilyy nöyryytykseltä. - Mutta ei verilöylyltä.
Odda, kuulin epäilysi ja pyydän sinua vahvistamaan uskoasi.
Kyllä, herra.
Aethelred, neuvottelemme isä Beoccan kanssa lunnaista ennen paluutasi Merciaan.
Kyllä, herra.
Tämä ei voi päättyä näin. - Puhuit hyvin.
Ja urheasti. - Et voi tehdä enempää joten älä tee enää mitään.
BENFLEET. ITÄ-ANGLIAN KUNINGASKUNTA.
Herra?
- Dagfinn, voit mennä.
Voitte kaikki mennä. - Kyllä, herra.
Saitko sen?
Onko siinä tarpeeksi? - Kyllä.
Osaako Uhtred lukea? - Kaikki isäni ylimykset osaavat lukea ja kirjoittaa.
Tosin Uhtredin kirjoittamat kirjeet voi laskea yhden käden sormin.
Opetan sinulle.
Mikä estää häntä olemaan auttamatta? Pyydämme isoa riskiä ilman palkkiota.
Miksi hän auttaisi? - Tunnen Uhtredin. Hän auttaa.
Hän on tytön luona taas? - Niin on.
Ei pysty pysymään erossa. Toivotaan, ettei ota vielä vaimoksikin...
Siinä menisi omaisuutemme. - Onko se totta?
Sigefrid! Mikä naisista on minun? - Rumin.
Kävelimme pitkään. Ruoki ja pesetä heidät.
Hevoset ja orjat.
Oletko sinä Sihtric?
Kyllä, herra. Hyvää iltaa.
Uhtredin mukaan olet luotettava.
Viet hänelle tämän kirjeen.
Varmistat, että hän saa sen.
He eivät tule löytämään rauhaa.
Sanoin heille samaa.
Mutta autat silti heitä? - Ei ole muutakaan vaihtoehtoa.
Jos he pakenevat, lunnaita ei makseta. Eikä armeijaa koota.
Wessexin miehet pelastuvat mutta mitä sinulle tapahtuu?
Tai meille? Alfred näkee sen petoksena.
Ja joudut rikkomaan valasi.
Me lähdemme.
Teen huomenna uhrauksen joka pitää teidät turvassa. - Meidät kaikkiko?
Kertokaa nimenne kirjurille. Lahjoitussumma merkitään nimenne viereen.
Autatte lady Aethelflaedin vapauttamisessa. - Minulla ei ole muuta. Minulla on perhe.
Jokaista, joka piilottelee rahojaan, rangaistaan.
Jokainen antaa osansa.
Kuningas ja Jumala ovat teille kiitollisia.
Nimi? - Dorridge.
Herra? Uutisia.
Puhu. Kerro kuninkaalle sama kuin kerroit minulle.
Herra, tämä mies on Canterburystä. Tanskalaiset ovat ylittäneet joen -
ja ryöstelleet Wessexissä. - He veivät vaimoni ja tyttäreni, herra.
Nuorimmaiseni on vain kahdeksanvuotias. - Ja me keräämme vain pennejä köyhiltä.
Isä, vie tämä mies majataloon syömään ja lepäämään.
Odda, mitä sinä oikein haluat? - Hän menetti jo kaksi veljeään Ethandunissa -
ja nyt kaksi tytärtään ja vaimon tanskalaisille ja silti vartijasi -
vaativat kolmanneksen hänen omaisuudestaan.
Vain Wessexin ylpeyden tähden. - Tuo on röyhkeää.
Ja puolen vuoden päästä pyydämme häntä uhraamaan henkensä!
Pyydän, että käytät tervettä järkeä.
Tarkoitatko sillä tyttäreni kuolemaa ja häväistystä -
ja Wessexin maineen menetystä?
Voimme taistella, herra. - Jos taistelemme, hänet tapetaan.
Ja hän kuolee marttyyrikuoleman Wessexin puolesta maineensa säilyttäen.
Sinulle jää vielä prinssi Edward.
Odda, sinut pelastaa karkotukselta vain se, -
että valitsit minut poikasi sijaan.
Valitsin Wessexin poikani sijaan. - Joka oli petturi.
Sinun pitäisi harkita samaa.
Mitä minun pitäisi tehdä kanssasi?
Vammasi ja alkoholismisi ovat tehneet sinusta hyödyttömän.
Et enää palvele tarkoitustasi.
Luvallasi, herra, palaan vaimoni luo tilalleni Devonshireen.
Se on vielä sentään saksien alueella.
Se on parasta.
Kutsun sinua, jos apuasi tarvitaan.
He maksavat itse miekat jotka lyövät heidät.
Hyvää iltaa, herra.
Kiiltävä kiehtoo minua.
Sitä onkin kertynyt paljon. - Sillä tulee olemaan vaikutuksensa.
Isäsi... - Kuningasko?
Hän olisi tehnyt samoin.
Maksanut lunnaat minusta? Epäilen.
Olin suuri pettymys hänelle. Kadun sitä.
Ellet olisi ollut, olisin voinut joutua tappamaan sinut.
Wessexin edun vuoksi.
Älä epäile, etteikö jokainen päätökseni olisi maani edun mukainen.
En epäile, herra.
Ymmärrän täysin.
Odda, saat pahat kielet laulamaan istuessasi täällä.
Laulakoot minun puolestani.
Kysyit, olenko lunnaiden maksamisen kannalla.
En ole.
Jos miliisijoukot olisivat komennossani, todistaisin sen.
Mutta ne eivät ole.
Näyttäisimme olevan samalla puolella.
Hän on ollut siellä iltapäivästä asti. Se voi vahingoittaa hänen mainettaan.
Ellei hän sammu, se vain parantaa sitä. - Herra, voimmeko liittyä seuraasi?
Onko hän vielä täällä vai lähtikö hän jo? Aethelwold.
Hän lähti jo, herra.
Olette juoneet jo tarpeeksi, herra. - Se on hyvinkin mahdollista.
Vaikka olut täällä on mietoa Alfredin määräyksestä. - Taidat vitsailla.
Onko se totta? - Kyllä on.
Että ihmiset pääsevät aamulla töihin ja miekat pysyvät huotrissaan.
Mutta heidän ei tarvitse.
Taidat tarvita unta.
Jäätkö hänen luokseen? - Miksi?
Ojennat hänelle ämpärin jos hän kusee tai oksentaa.
Minulla on suunnitelma vaikka taidan kylläkin kuolla.
Millainen suunnitelma?
Kokoan Devonshiren miliisijoukot
Ilman kuninkaan suostumustako? Hän ei antaisi sitä anteeksi.
Herra?
Hän ei mene mihinkään. Etkä sinäkään.
Etkä puhu tästä sanaakaan.
Kyllä, herra. - Tarkoitit varmaan, en herra.
Tee, kuten sanoin.
Mitä siinä sanotaan? - Erikillä on tarpeeksi miehiä laivaa varten.
Kolme yötä ennen ensimmäisen lunnaserän toimitusta, -
menemme jokea pitkin Beamfleotiin.
Tapamme laivojen vartijat -
ja Erik ja Aethelflaed seilaavat pois. Wessex on pelastettu.
Montako vartijaa? - Laitureilla kahdeksan tai kymmenen.
Siinäkö kaikki? - Kyllä.
Noin yksinkertaista? - Erik on johdossa ja hänen miehensä vartioivat Aethelflaedia.
Hänen laivansa on lähtövalmiina. Alku on helppo. Muu on kohtalon käsissä.
Miksi jokea pitkin eikä hevosilla?
Joki on myötävirtaan nopeampi ja voimme paeta vastarannalle.
He seuraavat teitä. - He seuraavat Aethelflaedia. Hän on arvokas.
Isä Pyrlig? - Herra, hiiviskelette kuin paholainen itse.
Aiotko lähteä? - Lähden Devonshireen Oddan mukana.
Pääsen liottelemaan jalkojani sinisessä meressä.
Vakoilet Alfredille. - Totta kai vakoilen. Inhoan merta.
Jos Odda tekee jotain ajattelematonta, yritätkö estää häntä?
Miksi hän kuuntelisi minua? Vai haluatko kertoa jotain?
Hän on takanasi.
Herra? Nukuitko hyvin? - Kyllä. Sikeästi.
Tosin en ole varma, miten pääsin sänkyyni.
Olit hieman humalassa, mutta et pahasti. - Mukava kuulla.
Puhuit suunnitelmasta.
Puhuinko?
Muistuttaisitko. - Devonshiren miehet.
Heidän pitäisi pysyä pelloilla.
Olin varmaan kovassa humalassa. - Oletko varma?
Olen. - Vannotko?
Vannon. En muista mitään.
Sanon tämän sinulle ystävänä. Älä tee mitään.
Ellemme tapaa enää, Bebbanburgin Uhtred, -
toivotan sinulle onnea kaikessa, mihin kohtalo sinut johdattaakin.
Kiitos, herra.
Rukoilisimmeko yhdessä, herra?
Olenko itsekäs halutessani säästää Aethelflaedin hengen?
Olit hänen isänsä jo ennen kuin sinusta tuli kuningas.
Mutta tekosi on oikeutettu. Tyttäresi on Wessex.
Hän on Wessexin sydän ja sielu.
Hän ei saa joutua nöyryytettäväksi.
Dagfinn!
Missä hän on?
Herra, minä... - Missä hän on?
Jokaisella on oikeus nähdä hänet.
Ja jokainen mies vartioi häntä henkensä uhalla.
Hän on omaisuuttamme ja kuuluu meille kaikille!
Hyvä Jumala! Keitä he ovat?
Devonshiren miliisijoukot, isä Pyrlig.
Olet Alfredin vakooja. Et tule pidemmälle.
Laskeudut hevosen selästä ja kävelet Winchesteriin kertomaan uutisen.
Minkä uutisen, herra? - Että Odda on marssimassa Wessexin vihollisia vastaan.
Kuningas voi joko yrittää pysäyttää minut tai liittyä rinnalleni.
Kun tanskalaiset näkevät armeijamme, siitä seuraa taistelu.
Älkää tehkö miehistänne pettureita!
Mieheni ovat kuolemassa kuninkaan puolesta, eivät pettämässä häntä.
He eivät tiedä Alfredin heikkoudesta.
Uhtred pyysi sinua olemaan tekemättä mitään.
Palaat Winchesteriin jalkaisin.
Entä jos kieltäydyn?
Heti, isä Pyrlig.
Herra, pyydän sinua harkitsemaan vielä.
Kiitos.
Mikä sinun nimesi on?
Pyysin kymmentä, Dagfinn! Kuinka saamme laivan liikkeelle kolmella miehellä?
Miehet kieltäytyivät lähtemästä, herra. - Kieltäytyivät?
He sanoivat suojelevansa omaisuuttaan Sigefridin käskystä.
Ketkä sanoivat niin? Nimeä heidät.
Veljesi on määrännyt lisää vartijoita kunnes lunnaat on maksettu.
Erik! Olet nukkunut joella.
Miksi? - Sait minut näyttämään typerykseltä.
Olet köyrinyt häntä tarpeeksi. Syöttänyt ja pesettänyt tarpeeksi.
Älä anna miesten nähdä, että olet ihastunut häneen.
Et halua vain hänen persettään, vaan hänet kokonaan. Se menee ohi.
Häpäisit minut.
En, vaan suojelen sinua.
Erik, veljeni. Tämä oli sinun suunnitelmasi.
Oli hyvä idea luopua Lundenista ja ottaa prinsessa panttivangiksi -
että saisimme kultaa ja hopeaa armeijaa varten -
jota kukaan ei uskaltaisi kohdata ja johon kaikki haluaisivat liittyä.
Tästä tulee meidän maamme.
Kokonaan.
Enkä salli meidän epäonnistua.
Haesten! Vahdit kymmenen metrin välein. - Kyllä, herra.
Olen pahoillani, herra. Miehet haluaisivat palvella sinua.
Mutta he eivät tiedä, kenelle olet uskollinen.
Voi Jeesus sentään. En jaksa juosta enää. Anna heidän olla sakseja.
Isä Pyrlig. - Herra! Taivaan kiitos, olette ystäviä.
Oletteko eksyksissä, isä? - En, vaan hylätty.
Minulla on tärkeä viesti Alfredille. - Olemme matkalla sinne. Hyppää kyytiin.
Voit vartioida Mercian lunnaita. - Kiitos herra, rakkoisten jalkojeni pelastaja.
Herra. - Osferth?
Uskallanko kertoa, että minua pelottaa?
Minulla on miekka, mutten juurikaan osaa käyttää sitä.
Rukoilen, etten petä sinua taistelussa.
Osferth, me kaikki pelkäämme joskus. Sinun pitää vain voittaa se.
Jos käyttäisit kirvestä. Se ei vaadi niin paljon taitoa.
Mutta löydä rohkeutesi.
Kyllä, herra. Kiitos, herra.
Isä Pyrlig? Odotin vain Aethelredia ja Aldhelmia.
Kyse on Oddasta, herra. Lähdettyämme täältä, hän lähetti viestinviejän -
Devonshireen pyytämään miliisijoukkojen kokoamista. Hän kohtasi ne matkallamme.
Mitä hän aikoo tehdä? - Hän marssii Beamfleotiin.
Juuri niin, herra.
Kirottu hän.
Sanoin, kirottu hän.
Pysäytämmekö hänet? - Ei ole muuta mahdollisuutta.
Herra, missä Uhtred on? - Hän ei ollut Oddan kanssa.
Eikä hän toimittanut viestiä Devonshireen. - Aethelred, montako miestä sinulla on?
Oma kaartini. Yli 50 miestä. Voin pyytää lisää. - Tee niin. Laita miehesi lepoon -
ja liittykää mukaani aamun sarastaessa. Jos aiomme pysäyttää Oddan, -
joudumme marssimaan päivän ja yön ja rukoilemaan.
Taivaallinen Isä, -
anna minulle voimia kestää tämä koettelemus.
Anna rohkeutta selvitä näistä vastoinkäymisistä -
ja säilyttää uskoni.
Uskoni rakkaisiini.
Etteivät he hylkäisi minua.
Herra, rukoilen sinua.
Aamen. - Aamen.
Sinä! Tänne!
Vauhtia!
20 vartijaa. Sihtric, puhuit korkeintaan kymmenestä.
Hän ei osaa laskea. - Aiemmin oli korkeintaan kymmenen vartijaa.
Ryperen ryhmä iskee ensin vesiltä. He keskittyvät joelle ja sitten...
Tapamme heidät. - Herra, meitä on vain 11.
Kaksi jokaiselle.
Hyökkäämme pimeän koittaessa.
Veli, saanko puhua?
Minulla on asiaa!
Minulla on asiaa teille kaikille.
Olette varmaan pettyneitä, että tämä nainen tässä, -
on nyt minun. Kukaan muu ei koske häneen.
Ei käsillään, eikä varsinkaan kalullaan!
Nainen kuuluu minulle!
Sait minut näyttämään heikolta.
Minun olisi pitänyt laittaa prinsessa häkkiin.
Olet oikeassa.
En ajatellut asiaa.
Et koskaan ajattele. - En.
Koska sinä ajattelet puolestani.
Ensimmäinen hopeaerä saapuu kolmen yön päästä.
Meidän pitää olla valmiina. Huomenna ei ryypätä, ei pelata, -
eikä taistella naisista! Mutta se on vasta huomenna.
Tänään juodaan kuin huomista ei olisikaan!
Lady!
Rohkeutta. Se tapahtuu tänään.
Ottakaa kilvet!
Rypere!
Riittää jo! Se ei ollut tapposi.
Noin ei tahrata miekkaa. Löydä rohkeutesi!
Tai etsi ristisi ja palaa luostariin kuten Alfred halusi.
Lepäämme hetken.
Lepotauko. Vahdit eteen ja taakse.
Ruokkikaa hevoset ja itsenne.
Odda on lähellä.
Kuten Aethelflaedkin, herra. - Olemme täällä Oddan takia.
Erikin pitäisi olla täällä jo.
Jokin on vialla. Miksi he lisäsivät vartijoiden määrää?
Mitä siitä? - Ne ovat kuolleita.
Menemme linnoitukseen. - Niinkö?
Tulimme vapauttamaan Aethelflaedin. - Ei vaan tappamaan vartijat.
Äpärä, suu kiinni!
Vartijoiden puuttuminen huomataan pian. Kun niin käy, kaikki on ohi.
Emme voi odottaa. - Menetimme puolet miehistämme.
Linnoituksessa on satoja miehiä sisä- ja ulkopuolella.
Sitten muutamaa miestä ei huomata.
Menemme linnoitukselle.
Uhtred. Hän lupasi, että tulet. En meinannut uskoa häntä.
Kerro, mikä on muuttunut? - Totuusko?
Meillä ei ole mahdollisuuksia.
Minulla ei ole miehistöä laivaan. Enkä tiedä, kuinka vapautamme Aethelflaedin.
Hän roikkuu salissa kaikkien nähtävänä. - Herra, tähän emme pysty.
Onko hän sisällä salissa? - Häkissä, miesten ympäröimänä.
Sotureiden. - Miehistä pitää päästä ensin eroon.
Tehdään se nyt.
Tulipalo! Kaikki ulos, nopeasti!
Sammuttakaa tuli ennen kuin se leviää!
Etsikää vesiastioita! Kuusi miestä jää prinsessan luokse!
Lukitkaa ovet! - Uhtred!
Clapa, Sihtric, häkki!
Vauhtia! - Lukkoa ei rikota helposti!
Riko se ennen kuin palamme!
Sali on putsattu vihollisista. Miten pääsemme läpi pihasta?
He seuraavat omaisuutta.
Ylös valleille! Vauhtia!
Mistä tulipalo alkoi?
Lady, ratsastakaa takaportille. Älkää pysähtykö!
Prinsessa, pysäyttäkää hänet! - Perään!
Missä Erik on? - Herra, en tiedä.
En ole nähnyt häntä salin ulkopuolella.
Ei!
Erik!
Älä tee tätä!
Veli, anna minulle tämä mahdollisuus. En voi luopua hänestä.
Hän riippuu meidän omaisuutemme ja maineemme.
Jos mainetta haluat, aloita tappamalla minut. - Ei, Uhtred!
Jos haluat omaisuutesi, joudut tappamaan minut.
Ei!
Clapa, häkki!
Uhtred, vie hänet pois täältä!
Erik, ei!
Aethelflaed, meidän pitää mennä! - Ei!
Sinä...teit tämän.
Tapoit meidät molemmat.
Nopeasti!
Clapa, tule!
Clapa!
Lähdetään!
Hän pakenee Uhtredin kanssa!
Haluan heidät kuolleina! Kaikki perään!
Herra, olemme miesteni kanssa kiitollisia tavatessamme sinut.
Kerroin heille, että olemme täällä käskystäsi.
Herra, marssitit armeijasi heidän ovelleen.
Tanskalaiset uskovat sinun tulleen taistelemaan.
Miksi, Odda?
Miksi? - Wessexin puolesta, herra.
Vain Wessexin puolesta.
Herra, katsokaa taivaalle! Sen täytyy olla Beamfleot.
Armeija, herra! - Oddan armeija!
Valmiina!
Hyvä Jumala! Sehän on Uhtred!
He vapauttivat Aethelflaedin.
Herra, Sigefrid ajaa meitä takaa.
Tanskalaiset ovat alakynnessä ja sekasorrossa. Tapetaan heidät kaikki.
Steapa, vartijat tyttärelleni.
Isä, haluan taistella. - Tottelet minua!
Erik on kuollut, herra. Sigefrid ei neuvottele yksin.
Hän haluaa saksien verta. Meidän täytyy taistella!
Kilpivalli, herra. Vain sinä voit antaa määräyksen.
Herra, heillä on valtava ylivoima. Emme voi voittaa.
Olen valmis.
Herra?
Kuolemaan.
Se tapahtuu tänään.
Kuka tulee kanssani? Kuka on valmis voittoon -
tai Valhallaan?
Kilpivalli! - Kilpivalli!
Nopeammin!
Liikettä!
Nopeammin!
Kilpi!
Täyttäkää aukko!
Rakentakaa valli!
Prinsessa!
Näen sinut prinsessa. Ja tapan sinut!
Otan pääsi ja tissisi!
Sigefrid!
Prinsessa!
Sigefrid! Olen täällä!
Kohtaa minut!
Jättäkää meidät.
Uhtred, en löydä sanoja. - Älä sano mitään.
Autoit minua henkesi kaupalla.
Olisipa Erik pelastunut, lady.
Erik elää kanssani.
Ja kenties sisälläni.
Tulevina kuukausina, aviomieheni voi epäillä minua.
Olisi helpottavaa tietää, että voisin kutsua sinua, -
jos tarvitsen apua. - Totta kai.
Vannotko?
Luotan sinuun eniten, Bebbanburgin Uhtred.
Vannon.
Vannon, lady.
Sitten uskallan suudella sinua.
Sinulle näyttää tulleen tavaksi pelastaa Wessex.
Odda väittää, että uskoit toimivasi määräysteni mukaan.
Miten hänelle käy?
Järjestämme oikeudenkäynnin. - Ja sitten tapat hänet.
Petosta ei voi jättää tuomitsematta.
Hän on hyvä mies. - Hän on ystäväni.
Ja petturi.
Voinko poistua, herra. - Olet vapaa lähtemään.
Minulle valan vannoneena.
Olisin halunnut nähdä Devonshiren vielä kerran.
Miltä siellä näytti?
Devonshiressa oli kaunista, herra.
Jumala olkoon kanssasi.
Mikä sitoo miehen maahan?
Mikä voima saa hänet antamaan henkensä maansa ja perheensä vuoksi?
Se voi olla vain rakkaus.
Historiankirjoihin ei kirjoiteta, että Odda pelasti Wessexin.
Mutta kerron sen itse, että hän antoi henkensä pelastaakseen niin monia.
Ja vahvisti samalla Wessexin kuninkaan, Alfredin, valta-asemaa.
Sigefrid oli kukistettu.
Mutta tiesin Alfredin lailla heidän vielä palaavan.
Vannottuani valan Wessexille ja Mercialle, -
kohtalo näytti tehneen miekastani Saksilaisen.
Vaikka sydämessäni pysyinkin tanskalaisena.
Minä, Uhtred, Uhtredin poika, jatkan kuningaskuntien yhdistämistä.
Toteuttaen Alfredin unelmaa Englannista.
Mutta yhtenä päivänä, miekkani palvelee vain Bebbanburgia.
Kohtalo on kaikki.