Jeg er Uhtred, sønn av Uhtred.
Sigefrid og Eriks hær raserte leiren vår
og kidnappet damen Aethelflaed.
Tok du min datter med i kamp?
For å høre om hennes skjebne, sendte jeg mine lojale menn,
Rydere og Sihtric, til Beamfleot som spioner.
Jeg sverger at denne premien ikke vil bli solgt billig.
Wessex skal betale sin del av sølv, og hvis nødvendig, sin del av blod!
Jeg vil gjøre det som må gjøres.
Hva er din mening om å betale løsepenger for Aethelflaed?
Ikke en jeg vil si høyt.
Det er mulig jeg trenger deg.
Alfred sendte oss for å forhandle løsesummen,
men i hemmelighet hadde Aethelflaed og Erik blitt forelsket.
Din ektemann er en heldig mann.
Han er ikke mannen jeg ville ha valgt å være med.
Jeg kan ikke la henne dra.
Jeg vil forlate dette stedet med Erik, eller ikke dra i det hele tatt.
Vil du hjelpe meg, er du snill?
Skjebne er alt.
Hva binder en mann til en jord?
Du har en stakkars skapning, strever på åkrene,
brenner om somrene,
skjelver om vinteren.
Han jobber hele dagen, hver dag,
for intet mer enn et stykke brød og ei potte å pisse i.
Hans barn dør av sykdom, hans kone dør mens hun gir ham barn.
Men når den jorden blir truet, rører noe seg. Hvorfor?
Det er jorden som gir ham mat.
Mer enn det.
At trærne på jorden blir brukt for ly, ild.
Mer enn det.
Er det kjærlighet, fader?
Å, for Herrens skyld, kan du ikke være stille?
Men ja, bastarden har det.
Det kan bare være kjærlighet.
Det er en mektig ting. Er du ikke enig, herre Uhtred?
Fra stakkar til kriger, kjærlighet gir en mann styrke...
...ofte på bekostning av hans sinn.
Hvor mye?
Det er ikke et lite beløp, herre.
Tretten hundre kilo vekt i sølv, og to hundre vekt i gull.
Det første metallet skal leveres innen neste fullmåne,
resten én måned senere.
- Det er et umulig beløp. - Et absurd beløp.
Er det den beste prisen?
Det er det, herre.
Det er mindre enn halvparten av deres første krav.
Hva det er, er all rikdommen i Wessex.
Hva det kjøper er en hær for å sikre slutten på Wessex og Mercia.
Uten pengene...
...hva vil skje med min datter?
Hun er for verdifull til bare å drepes, herre.
Det vil bli ydmykelse.
Hun vil bli tatt til alle byer der danene hersker.
Hun vil bli vist frem for hånende folkemengder.
Menn vil betale for å få sin omgang.
Det er ikke bare livet og ryktet til min datter som står på spill her.
Det er Wessex sin verdighet.
Så mange tusen menn må dø, herre, for Wessex sin verdighet?
Ja, Odda.
Et land er dets historie, summen av alle dets fortellinger.
Vi er det våre fedre gjorde oss til.
Vil du at jeg skal etterlate mine ætlinger med den skamfulle historien
om hvordan en prinsesse fra Wessex ble horet vekk til høyeste bud?
Dette er en historie som vil overskygge alle andre.
Kampen ved Ethandun vil bli betydningsløs.
Men herre, hvis vi betaler disse løsepengene...
...ser jeg ikke hvordan det kan være et Wessex.
Historien de forteller vil være hvordan kongen betalte
- for den samme hæren som ødela ham. - Gud ville ikke la det skje.
Det er ikke Gud vi forhandler med. Det er nordboerne, danene!
Ikke-troende, som vi vil vinne over.
Skulle en stor kamp komme av dette, vil vi ha nok menn til å møte dem.
Jeg forventer at Mercias hærskare vil være ved vår side.
Den vil være der, herre.
Metallet skal betales i sin helhet.
Min datter skal bli spart, og Wessex vil unngå krenkelse.
Men ikke slakten.
Odda, jeg hører tvilen din og ber deg fornye troen din.
Ja, herre.
Aethelred, du vil bli med fader Beocca og meg før du drar tilbake til Mercia.
Vi må bestemme den beste måten å samle sammen løsepengene på.
Ja, herre.
Dette kan ikke være hvordan det ender.
Herre, du har sagt alt du kan si.
Og med mot.
Det er ikke mer du kan gjøre, så jeg ber deg...
Ikke gjør noe.
KONGEDØMMET EAST ANGLIA
Herre.
Dagfinn, du kan gå.
Alle dere.
Ja, herre.
Har du det?
Er det nok?
Ja.
Uhtred kan lese?
Alle min fars oldermenn kan lese og skrive.
Selv om brevene Uhtred har skrevet kan telles på én finger.
Jeg skal lære deg det.
Hva hindrer ham fra å gjøre ingenting?
Vi ber ham om å risikere alt for ingen belønning.
Hvorfor skulle han komme?
Det er Uhtred.
Han kommer. Jeg sverger.
- Er han med henne igjen? - Det er han.
Han kan ikke holde seg unna henne.
La oss håpe at han ikke tar henne som sin kone.
Ellers er vår formue tapt.
Det er sant.
Sigefrid!
- Hvilket kvinnfolk er mitt? - Hun stygge.
De har gått i mange kilometer. Se til at de får mat og vann,
både hester og slaver.
Du kalles Sihtric?
Ja, herre. God kveld til deg, herre.
Uhtred sier at du kan stoles på.
Så, ta dette brevet til ham.
Dette er et stort ansvar.
De vil aldri få fred.
Aldri.
Jeg har fortalt dem det samme.
Men du vil fremdeles hjelpe dem?
Jeg må, jeg har ikke noe valg.
Hvis de rømmer, vil det ikke bli betalt løsepenger.
Ingen stor hær.
Wessex sine menn er reddet, ja,
men hva vil skje med deg?
Med oss?
Alfred vil se det som et svik.
Du vil ha brutt eden din.
Vi drar.
I morgen skal jeg gjøre et offer...
...for å holde deg trygg.
Oss alle.
Gi navnet ditt til skribenten.
Summen av ditt bidrag vil bli skrevet ved siden av navnet ditt.
Vi hjelper med å frigi damen Aethelflaed.
Jeg har ingenting verdt å gi.
Enhver mann eller kvinne som blir tatt i å gjemme verdiene sine vil bli straffet!
Alle må betale sin del!
Du vil få kongens takknemlighet...
...og Guds.
Herre? Nyheter, herre.
Snakk.
Si til kongen nøyaktig hva du sa til meg, nøyaktig.
Herre, denne mannen er fra Canterbury.
Nordboerne i Beamfleot
krysser nå elven og plyndrer direkte inn i Wessex.
De har tatt min kone og døtre, herre, den yngste bare 8 år.
Mens vi gjør ingenting, herre,
annet enn å samle småpenger fra de fattige.
Fader, ta denne mannen vekk, mat ham og gi ham hvile på et vertshus.
Herre.
Odda, hva er det du vil?
Herre, han er bare én mann, men han har mistet to brødre ved Ethandun,
to døtre og en kone til nordboerne,
og likevel vil vakter banke på hans dør og kreve en tredjedel av det lille han har,
alt for å bidra til å bevare Wessex sin verdighet!
Denne uforskammetheten er for mye.
Og om seks måneders tid skal vi be om hans liv.
Hva jeg vil, herre,
er for sunn fornuft å seire.
Ved sunn fornuft antar jeg du mener døden
eller ydmykelsen av min datter,
og av ryktet til Wessex?
Eller vi marsjerer, herre, og vi kjemper.
Hvis vi marsjerer, vil de drepe henne.
Og hun vil bli betraktet som martyr for Wessex, herre.
Hennes verdighet i behold!
Og du har fortsatt prins Edward, arverekken din er intakt!
Odda, det som har reddet deg fra direkte forvisning
er at du valgte din konge fremfor din egen sønn.
- Jeg valgte Wessex fremfor min sønn... - En forræder!
Du burde i det minste vurdere å gjøre det samme.
Hva skal jeg gjøre med deg?
Din skade og din appetitt for vin
har fratatt oss begge din verdi.
Du tjener ikke lenger en hensikt.
Da vil jeg med din tillatelse, herre,
dra tilbake til min eiendom og min kone i Devonshire...
...mens det fortsatt tilhører sakserne.
Det ville være det beste.
Hvis du trengs, vil du bli sendt etter.
De kjøper sverdene som vil slakte dem.
Herre, god kveld.
Jeg blir som dratt til flammen.
Ja, det begynner å bli et betydelig beløp.
Betydelig er ordet, herre,
i sin størrelse og effekt.
- Din far... - Kongen.
Han ville ha gjort det samme.
Betale så mye for sitt avkom, herre? Det tviler jeg på.
Jeg var en stor skuffelse for ham...
...noe jeg angrer.
Men om du ikke var slik en skuffelse, hadde jeg kanskje fått deg drept.
For Wessex sitt gode.
Tvil aldri, alle avgjørelser jeg tar er for mitt land.
Ja, herre.
Jeg forstår fullstendig.
Herre Odda.
Du vil starte mye sladder hvis du drikker med bøndene.
La dem sladre, hvis de vil.
Du spurte meg for noen dager siden om jeg er enig i å betale løsepenger.
Det er jeg ikke.
Hvis jeg hadde en hær å tilkalle,
en hærskare å reise, ville jeg ha bevist det.
Men det har jeg ikke.
Det ser ut som jeg er med deg, herre.
Han har vært der deler av dagen og hele kvelden.
Han er en god mann, og jeg frykter det vil skade hans rykte, herre.
Om han kan stå, kan det bare berike hans rykte.
Herre.
Kan vi få sitte med deg?
Er han her fremdeles, eller har han dratt allerede?
Aethelwold?
Nei, han er borte for lenge siden, herre.
Kanskje du har drukket nok, herre.
Det er fullstendig mulig.
Selv om ølet de brygger her er svakt,
på Alfreds ordre.
Spøker du, herre?
- Hva, er det sant? - Det er det, ja.
Slik kan en mann jobbe hele neste dag,
og sverd kan forbli i slirer.
Men de må ikke.
Noen trenger en seng.
Du skal være igjen med ham.
Og gjøre hva?
Hvis han må pisse eller spy, skal du hente ham ei bøtte.
Jeg har en plan, selv om det antagelig vil ta livet av meg.
Hva er denne planen, herre? Si meg det.
Jeg vil reise Devonshires hærskare.
Mot kongens ønsker, herre?
Det er ikke noe han vil tilgi.
Herre?
Han skal ikke gå noen steder.
Og du skal ingen steder og du vil ikke si noe om det du nettopp hørte.
- Ja, herre. - Du mener "nei, herre".
Gjør som jeg sier.
Så... hva står det?
Erik har nok svorne menn til å utstyre et skip.
Tre netter før det første av metallet skal leveres,
drar vi ned elven til Beamfleot.
Vi dreper mennene som holder vakt over skipene.
Erik og Aethelflaed seiler avgårde.
Og Wessex er reddet.
Hvor mange vakter?
- Åtte eller ti, på landjorda. - Det er alt?
- Ja. - Er det så enkelt?
Erik har kommandoen,
hans menn vokter Aethelflaed, hans skip er klare og venter.
Det begynner enkelt, det som hender videre er skjebne.
Hvorfor dra langs elven og ikke til hest?
Hvis vi drar med tidevannet går det raskere.
Og for å rømme, krysser vi elven.
De vil følge etter dere.
De vil følge etter Aethelflaed.
Hun er sølvet.
Fader Pyrlig.
Herre. Du kom fra ingensteds, som djevelen selv.
Forlater du oss?
Det gjør jeg. Jeg har invitert meg selv til Devonshire med herr Odda.
Jeg ser frem til å avkjøle føttene mine i havets blå vann.
Spionerer du for Alfred?
Selvsagt spionerer jeg for Alfred, jeg forakter havet.
Hvis Odda bestemmer seg for å gjøre noe forhastet...
...må du be ham om å stoppe.
Og hvorfor skulle han høre på meg?
Har du en grunn du har lyst til å dele?
Han er bak deg.
Herre. Har du sovet godt?
Uhtred, det har jeg, dypt.
Selv om jeg ikke er sikker på hvordan jeg fant sengen min.
Du hadde litt mye øl innabords, herre, men det gjorde ingenting.
Jeg er glad for å høre det.
Du snakket om en plan.
Gjorde jeg?
Skal jeg bli minnet på den?
Devonshires menn.
De burde bli igjen på åkrene.
Jeg må ha vært veldig full.
- Det må være den eneste forklaringen. - Ja.
Sverger du?
På mitt liv.
Jeg har ikke noe slags minne om det.
Herr Odda, jeg sier dette til deg som din venn...
Ikke gjør noe.
Hvis jeg ikke ser deg igjen, Uhtred av Bebbanburg,
ønsker jeg deg lykke til...
...hvor hen skjebnen fører deg.
Takk, herre.
Skal vi be, herre?
Sammen.
Er jeg egoistisk...
...som ønsker å redde Aethelflaed?
Herre...
...du var far før du ble konge.
Men dine begrunnelser er gyldige,
hun er Wessex.
Hun er blodet, hjertet og ånden til Wessex.
Hun kan ikke bli ydmyket.
Dagfinn!
- Hvor er hun? - Herre...
Hvor er hun?
Nå er det tydelig!
Alle menn har en rett til å se henne.
Og alle menn vil vokte henne med sitt liv!
Hun er vår rikdom!
Hun tilhører oss alle!
Kjære Gud! Hvem kan det være?
Det er Devonshires hærskare, fader Pyrlig.
Du er her som Alfreds spion. Du vil ikke dra videre.
Du skal stige av hesten din
og gå tilbake til Winchester med nyhetene dine.
Hva slags nyheter er det, herre? Hva mener du?
Du skal fortelle kongen at Odda marsjerer mot Wessex sin fiende.
Han kan marsjere for å stanse meg eller bli med meg, hvilken spiller ingen rolle.
Når nordboerne i Beamfleot ser en hær,
- vil et slag følge. - Vær så snill, herre.
Tenk på hva du gjør, du gjør dine menn til forrædere.
De mennene du ser er her for å dø for kongen sin,
ikke for å forråde ham.
De kjenner ikke til Alfreds svakhet.
Men Uhtred, herre! Ba han deg ikke om å ikke gjøre noe?
Du skal stige ned fra hesten og dra tilbake til Winchester.
Og hvis jeg nekter?
Nå, fader Pyrlig.
Herre, jeg ber deg, tenk deg om.
Takk.
Hva heter du?
Jeg ba om ti, Dagfinn!
Hvordan skal vi skrubbe et skip med bare tre menn?
Mennene nekter å forlate hallen, herre.
Nekter?
De sier at de beskytter rikdommen sin,
etter ordre fra Sigefrid.
Hvem sa dette? Nevn dem.
Broren din har bedt om flere vakter, herre, til metallet ankommer.
Erik!
Du har sovet ved elven.
Hvorfor?
Du har gjort en tosk av meg.
Du har ridd henne nok.
Du har matet og vasket henne nok.
Ikke la mennene få se det jeg vet med sikkerhet.
Du har blitt for glad i henne.
Det er ikke rumpa hennes du vil ha, men henne.
Det vil gå over.
Du har skjemmet meg ut.
Det jeg har gjort...
...er å beskytte deg.
Erik, min bror, det som skjer rundt oss er din plan.
Og det er en bra plan.
Å gi opp Lundene og ta prinsessen,
å få løsepenger med skip fulle av gull og sølv,
som vi vil bygge en hær på,
som ingen mann vil møte og alle menn vil være med i.
Dette vil bli vårt land.
Alt sammen.
Jeg vil ikke la oss mislykkes.
Haesten! En vakt for hvert tiende skritt.
Ja, herre.
Tilgi meg, herre.
Det er ikke det at mennene ikke vil tjene deg.
Det er at de ikke vet hvor lojaliteten din ligger.
Kjære Jesus, jeg klarer ikke å løpe.
Vær så snill å la det være saksere.
Fader Pyrlig.
Herre!
Takk himmelen, et vennlig ansikt.
Har du gått deg bort, fader?
Ikke gått meg bort, men blitt forlatt, herre.
Jeg skal tilbake til Winchester med en viktig melding for Alfred.
Vi skal til Alfred.
Klatre opp på kjerra, du kan hjelpe til med å vokte Mercias løsepenger.
Gud velsigne deg, herre, frelseren av mine fotblemmer.
Herre?
Osferth?
Kan jeg si til deg at jeg er redd?
Jeg går med sverd, men kan knapt å bruke det.
Jeg ber om at når kampen kommer...
...vil jeg ikke svikte deg.
Osferth, til tider er vi alle redde.
Mot er å finne viljen til å bekjempe frykten din, intet annet.
Kanskje vi skal finne en øks til deg, det krever mindre ferdighet enn et sverd.
Men du må finne motet.
Ja, herre.
Takk, herre.
Fader Pyrlig?
Aethelred og Aldhelm forventet jeg.
Det er Odda, herre.
Før han dro til Winchester sendte han en mann
med ord for å tilkalle de kjempende mennene av Devonshire.
Han har nå møtt dem på veien, herre.
Med intensjonen om å gjøre hva?
Han marsjerer mot Beamfleot.
Ja, herre, det gjør han.
Fanden ta ham.
Jeg sier fanden ta ham.
- Herre, skal vi stoppe ham? - Vi har ikke annet valg!
- Vi må stoppe ham. - Herre, kan jeg spørre,
hvor er Uhtred?
Han var ikke med Odda, hvis det er det du mener.
Og det kan ikke ha vært Uhtred som tok beskjeden til Devonshire.
- Aethelred, hvor mange menn med deg? - Over 50, herre, husholdingsvakt.
- Jeg kan sende etter mange flere. - Gjør det.
Hvil dine menn og hester, du blir med meg og min egen vaktstyrke før første lys.
Hvis vi skal stanse Odda,
må vi marsjere dag og natt,
og vi må be.
Kjære Gud i himmelen,
gi meg styrken
til å overleve denne prøvelsen.
Gi meg styrken til å bekjempe disse vanskelighetene.
Og inngi meg med...
...tro.
Tro på de jeg elsker.
For de vil ikke forlate meg.
Herre, jeg ber deg.
Amen.
Du! Til meg!
Nå!
Tyve vakter!
Sihtric, du sa at det ikke ville være mer enn åtte eller ti.
- Han kan ikke telle. - Nei, herre.
Det har aldri vært mer enn ti menn.
Ryperes gruppe vil slå til først fra vannet.
De ser mot elven, og da...
...dreper vi dem.
Men herre, vi er bare 11.
- Rypere. - To hver.
Vi angriper så snart det er mørkt.
Bror.
Kan jeg snakke?
Jeg har noe å si!
Jeg har noe å si til hver og en av dere!
Dere vil bli skuffet over å vite at denne kvinne her
nå er min!
Ingen mann skal røre henne.
Ikke med hendene sine, og i alle fall ikke med kuken sin!
Hun tilhører meg!
Du gjorde meg svak, bror.
Det skulle ha vært meg som tok prinsessen og satte henne i et bur.
Ja, du har rett.
Jeg tenkte meg ikke om.
Du tenker aldri.
Nei.
Fordi jeg har deg til å tenke for meg!
Det er tre netter til det første sølvet vil ankomme!
Vi må gjøre oss klare.
I morgen vil det ikke bli mer øl,
ingen flere spill,
ikke mer slåssing over kvinner!
Men det er i morgen.
I kveld drikker vi som om det ikke er noen morgen!
Dame!
Ha tiltro.
Det er i kveld.
Menn, bevæpne dere!
- Hva er det som skjer? - Hent skjoldene!
Du! Det er nok!
Han er ikke ditt drap.
Det er ikke sånn du væter sverdet ditt!
Finn motet ditt!
Eller finn korset ditt og dra tilbake til klosteret som Alfred ville ha ønsket.
Vi skal hvile, bare en liten stund.
Ta hvile! Vær oppmerksomme!
Jeg vil ha vaktmenn foran og bak.
Mat hestene og dere selv.
Odda er der ute. Han er nær.
Det er Aethelflaed også, herre.
Vi er her for Odda.
Erik burde ha vært her nå.
Noe er galt. Hvorfor øke antallet vakter? For hvilken grunn?
- Bryr vi oss? - De er døde.
Vi drar til fortet.
- Gjør vi? - Vi kom for å frigjøre Aethelflaed.
Vi kom for å drepe vaktene.
Bastard, du sier ingenting.
Vaktene vil snart bli oppdaget. Og når de blir det, er dette over.
Vi kan ikke vente.
Men, herre, vi har mistet halvparten av våre menn,
og det er hundrevis av dem, både inni og utenfor fortet.
Da vil ikke et par menn til merkes.
Vi drar til fortet.
Uhtred.
Hun sa at du ville komme.
Jeg våget ikke å tro henne, men her er du.
Si meg hva som har endret seg.
Helt ærlig?
Det er håpløst.
Jeg har ikke mannskap for skipet mitt,
men første oppgave er ikke hvordan vi rømmer fra Beamfleot,
men hvordan vi frigir Aethelflaed.
Hun henger sånn at alle menn kan se henne.
Herre, jeg liker en slåsskamp like mye som andre idioter, men dette er for mye.
Er hun inne i hallen?
Inne i hallen, inne i et bur, omringet av menn.
Krigere.
Da må vi først bli kvitt mennene.
Vi gjør det nå.
Brann!
Ut nå!
Fort, slukk brannen!
Finn noe for å bære vann!
Seks menn blir igjen med prinsessen!
Lås dørene!
Uhtred!
Clapa, Sihtric, buret!
Kom igjen!
Dette er en jævlig lås å bryte opp!
Få det gjort før vi brenner!
Så vi har tømt hallen for menn, herre,
hvordan tømmer vi gårdsplassen?
De vil følge sølvet.
Opp til vollene!
Kom igjen!
- Kom igjen! - Vi trenger vann, fort!
Hvor begynte dette?
Dame, fort, ri til bakporten.
Ikke stopp!
Det er prinsessen! Stopp henne!
Etter henne!
Dra til hestene deres!
Nå!
Hvor er han? Erik!
- Hvor er han? - Herre, jeg vet ikke.
Jeg har ikke sett ham utenfor hallen!
Nei!
Erik!
Erik! Ikke gjør dette.
Ikke våg å gjøre dette!
Bror, vær så snill, la meg få denne ene sjansen.
Jeg kan ikke la henne gå.
Hun er vår formue!
Hun er vårt rykte!
Hvis det er et rykte du vil ha, kan du begynne med å drepe meg.
Uhtred, nei!
Hvis du vil ha formuen din...
...må du drepe meg.
Nei!
Clapa, buret!
Uhtred, få henne ut herfra!
Erik! Nei!
- Nei! - Vi må dra!
Aethelflaed!
Du...
Du gjorde dette.
Du har drept oss begge.
Med meg!
Clapa, kom med oss!
Clapa!
Vi drar!
Hun rømmer med Uhtred!
Jeg vil ha dem døde!
Alle, etter dem!
Herre, jeg er glad for å se deg, i likhet med mine menn.
Jeg har fortalt dem alle at vi er her etter ordre fra Alfred.
Herre, siden det synes som du har marsjert en hær til døren deres,
tviler jeg på at nordboerne tror at du ikke er her for å slåss.
Hvorfor, Odda?
Hvorfor?
For Wessex, herre.
Bare for Wessex.
Herre, himmelen!
Det må være Beamfleot.
Det er en hær, herre!
Det er Odda. Det er Oddas hær!
- Stå klare! - Stå klare!
Gode Gud, jeg tror det er Uhtred!
Det er henne, det er Aethelflaed. De har henne.
Herre, vi blir forfulgt av Sigefrid.
Danene er få i tallet og uorganiserte. Mitt råd er å drepe dem alle.
Steapa, sett vakter rundt min datter. Hold henne trygg.
- Far, jeg vil slåss mot dem! - Du gjør som jeg sier!
Erik er død, herre.
Sigefrid vil ikke ønske å forhandle eller vente, han vil ha saksisk blod.
Vi må slåss!
Fylking, herre, bare du kan gi ordren.
Herre, vi har bare en brøkdel av deres antall.
Vi kan ikke vinne.
Jeg er klar.
Herre?
For å dø.
Det vil bli i dag.
Hvem er med meg?
Hvem er klare for ære?
Eller Valhall!
Fylking!
Raskere!
Beveg dere!
Raskere!
Forsvar!
Fyll igjen åpningen!
Hold veggen!
Prinsesse!
Jeg ser deg, prinsesse!
Og jeg skal drepe deg!
Jeg skal ha hodet og puppene dine!
Sigefrid!
Prinsesse!
Sigefrid!
Jeg er her!
Møt meg!
Forlat oss.
Uhtred, det finnes ikke ord.
Så ikke si noe.
Du besvarte meg da jeg tilkalte deg og risikerte alt.
Jeg skulle bare ønske at han hadde overlevd, dame.
Erik er fremdeles med meg.
Og kanskje inni meg.
Og om i de neste månedene min ektemann tenker det du tenker...
...ville det ha vært en stor trøst, Uhtred...
...å vite at jeg kan tilkalle deg igjen...
...hvis jeg skulle trenge det.
Selvsagt.
Sverger du?
Du er mannen jeg stoler på mest, Uhtred av Bebbanburg.
Jeg sverger.
Jeg sverger, dame.
Da skal jeg våge å kysse deg.
Det virker som om du har gjort en vane av å redde Wessex.
Odda påstår at du trodde at du handlet etter mine ordre, Uhtred?
Hva vil skje med ham?
Det vil bli en rettssak.
Og så vil du drepe ham.
Forræderi kan ikke bli ignorert.
Han er en god mann.
Han er min venn...
...og en forræder.
Kan jeg gå, herre?
Du er fri til å gå...
...som min edsvorne mann.
Jeg skulle gjerne ha sett jorden min i Devonshire én gang til.
Hvordan så det ut?
Devonshire var vakkert, herre.
Gud være med deg.
Hva binder en mann til jorden sin?
Hvilken indre kraft tillater ham å gi sitt liv for å bevare sin jord
og livene til familiene som jobber på den?
Det kan bare være kjærlighet.
Det vil ikke bli skrevet at herr Odda reddet Wessex,
men det er historien jeg vil fortelle.
At han ga sitt liv for å redde mange andre sitt.
Og sørget for at kong Alfred av Wessex ble mektigere enn aldri før.
Sigefrid hadde blitt beseiret...
...men Alfred visste like godt som meg at danene sikkert kom tilbake.
Lenket av eder til både Wessex og Mercia,
virker det som om skjebnen har gjort mitt sverd saksisk.
Selv om jeg i mitt hjerte fortsetter å være en dane.
Jeg, Uhtred, sønn av Uhtred, skal være krigeren som binder kongedømmene sammen.
Æresbundet til å forme Alfreds drøm om et England.
Men én dag vil sverdet mitt tilhøre Bebbanburg.
Skjebne er alt.
Tekst: Anniken Einan