Steel Mountain. Hackerovo dilema. Co když chcete zničit data,
která jsou úplně mimo síť?
Zdravím, Evil Corp. My jsme fsociety.
Hrdina je tady. Ukloňte se.
Dark Army hackuje pro teroristy, Severní Koreu, Írán, Rusko.
Hej, zrovna vyšlo moje album. Kupte si moje CDčko, prosím.
- Má číslo mého účtu, Ollie. - Nemůžeme infikovat síť AllSafu.
Můžeš nám říct ten plán? Co bude se Steel Mountain?
Umím zničit ty zálohy, aniž bychom odpálili plynovod.
Co dělají při smutku normální lidi? Obrátí se na přátele, nebo rodinu.
Já beru morfium.
Tady to je. Po všem tom hledání a škrábání mi zbylo jenom tohle.
Jedna lajna. Poslední lajna.
Následek udání Very, setkání s panem Robotem a stvoření tebe.
Já si to vybral. Tohle všechno.
Úložiště dat jako Steel Mountain používají ITO standard 9.
Teplota mezi 16 a 35 stupni.
Oxid železitý v magnetických páskách se k polyuretanu lepí pojivem.
Když teplota v místnosti překročí 35 stupňů,
polyuretanové lepidlo změkne a data na páskách jsou nečitelný.
Řeknu vám, co uděláme. Když za termostat dáme tenhle obvod,
získáme přístup a přes VPN budeme v interní síti Steel Mountain.
Všichni známe Raspberry Pi. Kam tím míříš?
Chce hacknout jejich klimatizaci a horkem zničit všechny pásky.
A když dáme tohle za termostat, tak se to povede?
- Se správně navrženým softwarem. - Já teď zkusím zjistit,
které termostaty jsou nejlépe přístupné.
To je fajn, ale stejně se tam musíme dostat.
Tady, hluboko v Adirondackým pohoří.
Přes 58 hektarů velký bývalý lom na vápenec.
Třítunové ocelové brány, nonstop ozbrojená stráž,
kamery s uzavřeným obvodem, síťové operační centrum.
Určitě to nechceš prostě odpálit?
Stačí nám jedna bezpečnostní chyba.
Tohle místo postavili tak, aby žádnou nemělo.
Já jich tu vidím asi šest.
Jsi v pohodě?
Co se děje? Kam jdeš?
Skončili jsme, ne? Tehdy přišel absťák, vzpomínáš?
Vím, porušil jsem svoje pravidlo. Ale nemám žádný Suboxone.
Co mám, je klinická deprese a úzkost.
Denní práce, noční práce, matoucí vztahy.
Lidé na mě spoléhají. Mám zničit největší korporaci světa.
A já si to všechno vybral.
Tahle lajna mě chtěla celý můj život vlastnit.
Biosyntetizovaná v laborce v Mexiku, přivezená do Států, zabalená,
označená logem, zdaněná státem, ukradená hlídačem, prodaná Verovi,
pak přeprodaná Shayle a nakonec mně.
Potřebuje mě stejně, jako já potřebuju ji.
Je to osud, každý volba mě vedla blíž k týhle lajně.
K týhle poslední lajně. Slibuju.
Dnešek bude nejhorší. Pak přežít pár dní a budu čistý.
Co chceš?
To jsem já, otevři.
Ušetřila bych ti cestu ke dveřím, ale vadí ti, když sem lezu sama.
- Co tu děláš? - Romero s tebou chce probrat plán.
- Dobře, tak jdeme. - Co je to s tebou?
- Vypadáš hrozně. - Jsem v pohodě.
- Ten plán nebude fungovat. - A to proč?
Zkoumal jsem Steel Mountain a našel jsem pořádný problém.
Evil Corp vylepšuje svůj bezpečnostní protokol. A pořádně.
Už jsem vám říkal, že mají svoje slabý místa.
Co bude, až hackneme to zařízení v New Yorku?
Budeme muset do Nashvillu, potom do Colorada,
San Jose a pitomýho Tallahassee.
- To vypadá hodně špatně. - Fyzicky kopírují analogový zálohy.
Posílají je do pěti obřích pevností po celý zemi.
Jen možná vlezeme do jednoho a rozhodně ne do všech.
Až usmažíme jedno zařízení, pohlídají si klimatizaci v ostatních.
Ať uděláme cokoliv, tenhle plán je v háji.
- Kde jsi to vzal? - Co tím myslíš?
- Pořád jsme v síti Evil Corp. - Do hajzlu.
O tomhle Tyrell mluvil.
Co jsi to řekl? Tyrell? Jako Tyrell Wellick?
Jo.
Od kdy se kamarádíš s technickým ředitelem Evil Corp?
Máme čas do 1. dubna.
Je teprve 29.
Zbývá pár dní, ještě máme čas.
Všechny jejich pásky jsou pořád v New Yorku.
To znamená, že do toho jdeme dneska.
- Vůbec nejsme připravení. - Já už stáhl potřebný PDFka
s mapou a rozmístěním termostatů.
Chce to plán, ale to zvládnu v autě.
Jejich SCADA síť zmáknu rychle, ještě když mi někdo pomůže.
Vy vyražte a Trenton pomůže mně dopsat ten soft. Bude to rychlejší.
Až tam dorazíte, budete to mít na FTPku.
A co Čína? Musíme to stihnout do úterka.
O Čínu se nestarej. Napíšu svýmu člověku v Dark Army.
Jasně, prostě napíšeš nejnebezpečnějším hackerům světa?
Kam se poděla kolektivní mysl?
Plánujeme to měsíce a spustíme to, protože on si písknul? To je na nic.
- Ten plán vyjde. - A až se tam dostaneme,
musím vyřešit další postup. A nevíme, kdo půjde dovnitř.
Je to můj plán, půjdu já.
Hele, před nima to možná schováš, ale já poznám feťáka, když ho vidím.
Ve svým stavu neuděláš nic, maximálně se pozvracíš,
nebo někoho vyhoníš za další dávku. Máme tři dny, než rozvezou pásky.
A na to nemáme žádný plán.
- Něco mi na něm nesedí. - Dostal nás dost daleko.
- Stejně mu nevěřím. - Tohle není o důvěře, pamatuješ?
Díky, mami.
- Tady to je. - Dobře.
Pojď k taťkovi.
Tak co? Ty k tomu nic neřekneš?
- A co? Máš to pod kontrolou. - Jo. Tak dobře.
Tohle není moje operace.
Už jsem ti to říkal.
Ty jsi klíč k celý tý věci.
Jsi naše jediná přírodní síla.
Říká se, že ďábel je nejsilnější, když se zrovna nedíváme.
Jako program, co tiše běží v pozadí, zatímco se zabýváme něčím jiným.
Říká se jim démoni. Pracují bez zásahu uživatele.
Monitorují, zaznamenávají, upozorňují.
Primitivní pudy, potlačené vzpomínky, nevědomé návyky.
Vždycky tam jsou, pořád aktivní.
Můžeme se snažit chovat se správně a dobře,
můžeme se snažit něco změnit, ale všechno je to blbost.
Protože na úmyslech nezáleží.
Ty nás nepohánějí. Démoni ano.
A já? Já jich mám víc než většina.
- Budu v pohodě, musím si odpočinout. - Blbost, za pár hodin ti bude hůř.
Počkej si na ty křeče. Bolest celýho těla, uvolněný svěrače.
Přecitlivělost na světlo a zvuk. Potom paranoia a ta nejhorší deprese.
Symptomy mohou trvat dva týdny, pokud tak dlouho vydržím.
- Jo. Vím, co mě čeká. - Romero má pravdu.
Dokud se z toho nedostaneš, nejsi nám k ničemu.
Pálí to. Nezlob se na mě.
Uklouzl jsem, ale chystám se změnit svět.
Chystám se změnit svět.
Zatraceně.
Takhle se ráno rád budím.
Kašlat na kafe a snídani do postele.
To první, co chci každý den vidět, je tvůj krásný zadek.
Hned jsem nejšťastnější chlap ve městě.
- Jdeš někam, zlato? - Jo, zajdu na jídlo s tátou.
Co? Ne, zlato, já tě chtěl vzít na jídlo.
Já vím, že je to teď mezi námi v pohodě,
ale nechci, aby mi to prošlo tak snadno, jasné?
Budu tě napájet a krmit, dokud ti všechno nevynahradím.
- Tak se domluvíme na večer. - Skvěle.
- Dobře. - Ne.
Ahoj, neviděla jsi Elliota? Psala jsem mu, ale neodpověděl.
Je dneska pryč, proto se starám o Flipper.
- Kde je? - Neptám se, stejně mi nic neřekne.
Povím mu, že jsi tady byla.
Chceš se projít s námi? Flipper ráda močí před publikem.
Jasně, stejně musím jít zase na metro.
My si cestu neplánujeme. Uvidíme, kam nás vítr zanese.
Jdeme. Tak pojď, než praskne.
Možná to bylo záměrně. Moje podvědomí, co běží v pozadí,
mě nutí pochybovat o tom, čemu ostatní kvůli mně věří.
Mění mě ve fyzický projev vlastního strachu z toho, že jsem...
- Úplně k ničemu. - Ať se dá přes noc do kupy.
- Máme ještě zítřek. - Tohle potrvá týden.
Nebudu si hrát na zdravotní sestru. Musíme vymyslet plán B.
- Zajíc je v systému. - Pošlete injekci.
Zajíc, injekce. Mluvte se mnou.
- Zajíc se množí jako rakovina. - Rakovina?
Hackerský hnůj z Hollywoodu. Já jsem ve hře 27 let.
A ještě jsem neviděl animovaný zpívající vir.
A já ještě neproletěl strukturou adresáře z Trona.
Teď určitě někdo píše seriál, který shodí celou hackerskou kulturu.
Stačilo se zeptat, zlodějko.
Aktualizovala jsem FTP. Všechny soubory jsou připravený.
- Vytvořila jsem... - Už se ozvali?
Ježíši, už je to 24 hodin. Kde by jenom mohli být?
Máš prášek na hlavu?
- Hádám, žes je nedohnala. - Ne.
Možná ten plán byl trochu moc ambiciózní.
Počkáme, až se vrátí, pak to přehodnotíme.
Sedět tady a čekat, až pohoříme? To neberu.
I kdyby hackli Steel Mountain, musíme souběžně sundat Čínu.
Když Dark Army nespolupracuje, nice nenaděláme.
Sakra, tak jsem se opila, že jsem zapomněla, že je neděle.
- Vím, kde je můj člověk. - Je to moudrý?
Tihle nemají právě pochopení.
- Kdyby chtěl... - A co to, co chci já?
- Půjdu s tebou. - Ne, díky.
Ty tady zůstaň a počkej na kluky kvůli FTPku.
Na, Trenton.
Tady.
- Co to je? - No tak, mám poslední dvě.
- To je extáze? - Ne, to je jasnozřivost.
Prohlédneš na tom všechno, co tě stahuje dolů.
Promiň, nechci tě urazit, ale já drogy neberu.
- Teda, kouřím trávu... - Promiň, já už to nechci.
A navíc, nechceš všechno vyřešit?
Já, když si něčím procházím, tak mi docela pomůže,
když na to na chvíli zapomenu.
Ty vážně piješ perlivou vodu?
Kdybys neměla můj šátek, nakopala bych ti zadek.
- Měly bychom jít. - Věř mi, je tady každou neděli.
On přijde.
- Romero, co budeme dělat? - Odvezeme ho do nemocnice
a vymyslíme alternativní plán. Jinou možnost nemáme.
- Ne, žádná nemocnice. - Tak na to kašleme a mizíme.
Sám to pořád opakuješ, každý revoluce má svý ztráty.
Záleží jen na konečným výsledku. Nemůžeme se s ním zdržovat.
Fajn! Chceš odejít? Tak běž.
Kašlu na to.
- Potřebuju dávku a bude mi líp. - To ti nemůžu dovolit.
Jednu lajnu, jen abych se postavil na nohy.
Nemáme čas, musíme jednat.
Jednu lajnu.
Tak šup, jdeme.
- Promiň, kámo. - Sháníš něco?
Jemu by se pomoc hodila.
Dobře, může dál. Ale jen on.
- To nejde, musím jít s ním. - Dáš si taky? Jinak musí sám.
- Tady máš. - Třicet. Třicet.
Ten chlápek v baráku mu pomůže.
Jestli ho teda nezabije.
Dobře, jak to uděláš, tak odejdeš.
Na nikoho se nedívej, s nikým se tam nebav.
Vyřeš si svoje a vypadni.
Kývni, jestli rozumíš.
Dáš si?
Vykulenče.
- Všechno dobrý. Povídej. - Potřebuju morfium. Prášky.
Kdepak, mám tu jenom tohle.
Je to lepší, věř mi.
Tak na. No vidíš.
Pomůžu ti. Bude to dobrý, já ti pomůžu.
To jsem klesl tak hluboko? Co si o mně asi myslíš?
Je jaro? Volební rok? Měl bych hibernovat?
My se známe? Věříme v peníze.
Ne, já vytvořil... Dost.
Nemůžu ovládat myšlenky. Tohle potřebuju.
Vím, že to měla být moje poslední lajna, ale...
No vidíš.
Do hajzlu!
Středa, čtvrtek, pátek. Tady máte týdenní předpověď.
Dnes je oblačno, ale ve čtvrtek bude slunečno a kolem 26 stupňů.
Možná zaregistrujete zvýšenou vlhkost vzduchu.
Drazí bratři a sestry, teď je čas otevřít oči.
Pokud nevidíte realitu prospěchářství a otroctví,
před níž jsme varovali,
snad si uvědomíte, že vám rychle dochází čas.
Vlády světa a jejich korporátní vládci nechtějí, abychom mluvili.
Proč? Protože přinášíme pravdu. Odhalujeme zlo, vymítáme démony.
Občané světa, jdeme vám na pomoc. Pokud se chcete probudit z dřímoty
a získat zpátky své vzpomínky, jsme tady pro vás.
Stojíme za vámi. Jsme fsociety.
K čemu je?
Teď patří tobě. Vyrobená v Orientu.
Přímo na tvou hlavu.
Teď najdi své monstrum a předej svůj klíč.
Ale nejdřív je tu vzkaz od našich korporátních vládců.
Když uvidíte naše logo, kupujete to nejlepší jídlo,
oblečení, ubytování, přepravu, hygienu, elektroniku a vše nutné.
Ahoj. Ahoj, kamarádko.
Ale my nejsme kamarádi.
Povíš mi, co se s tím domem stalo?
Můžeš mi nejdřív říct, co je tvoje monstrum?
Tohle ti asi upadlo.
Nestyď se. Můžeš jít blíž.
Já vím, je to zneklidňující. Tvoje rybička si s tebou povídá.
- Ale čas jsou peníze, Elliote. - Potřebuješ něco?
- Potřebuješ vyměnit vodu? - V akvárku žádnou změnu neznáš.
Strávil jsem tady celý život. Můj svět je tvůj noční stolek.
Rozhlédnu se a vidím každý den to samé. Stejné světlo, nábytek.
I zvuky jsou stále stejné. Ta smyčka neskončí, dokud nezemřu.
- Jsem z toho světa vyčerpaný. - Co můžu dělat? Chci ti pomoct.
To je jasný. Jen jednu věc můžeš udělat pro bráchu z akvárka.
- A co? - Posunout ho k blbýmu oknu!
- Angelo, je to můj přítel. - Ano, je výborný.
Dej si.
Dej si. Otevři pus...
Je to horké, tak opatrně.
Šéfův slavný malinový koláč. Dobrou chuť.
Ano. Ano! Ano, Elliote, vezmu.
Vezmu, Elliote. Vezmu.
Ti lidé tam...
Řekla jsem jim, co chtěli slyšet.
Ty to neuděláš, že ne?
Nezměníš svět. Jasně, narodil ses před měsícem.
Ty se bojíš.
Bojíš se svého monstra.
Víš vůbec, co je zač?
Nesedí to.
Proč ne?
Není to jasné?
Ty nejsi Elliot.
Ty jsi...
Haló?
Jsem pořád sám? Je tohle tvář mýho jedinýho přítele?
Jsi moje monstrum?
Jsem tady. Jsi sám.
Všichni odešli. Všichni odešli.
Jsem sám.
Ne, nejsi.
Já nikam neodejdu, chlapče.
Jsme v tom až do konce.
Možná bys měla jen jít, balet ti nějak nejde.
Cože? Trhni si, mladá, umím plié jako nikdo jiný.
Když neťukám do klávesnice, učím takovýhle pohyby.
Bože můj.
Dobrý postřeh.
Mrzí mě, že nepřišel.
- Tak jdeme. - Jsem hrozba společnosti!
- Co je? Kam jdeš? - To je on.
- Telefon. Hned! - Dělej.
Proč jsem ještě venku?
Za čtyři hodiny musím do práce.
Tahle práce mi bude chybět.
- Čím si budeš vydělávat teď? - Znáš to, budu sexy servírka.
Díky, jsem ráda, že ti chutnalo.
I když jsem ráda, že to skončilo, než se mi firma rozrostla.
- Ty se nebojíš? - Čeho?
Nevím. Vždycky se bojím, když začínám s novou prací.
Ne, rozhodně se nebojím. Strach je ztráta času.
S jednou prací to nevyšlo, tak bude jiná. Nic víc.
Ty si děláš starosti často, co?
Jo.
Podívej se do zrcadla.
Vidíš tu drsnou potvoru?
O tu jedinou by sis měla dělat starosti.
Víš, jak těžký bylo tě najít?
Pojď sem. Musíš se uklidnit.
- Jdi do hajzlu, blbče. - To jsi celá ty.
Sluneční paprsek v temným světě mojí existence.
Jak poetický. Ale omluva to není.
Za nic se omlouvat nebudu.
- Protože jsem tě poslala do háje. - Vážně? Teď mě chceš vytáčet?
Promiň, že s tebou chci být navždy. Jsem vážně zrůda.
Už se to rozjelo, Cisco. Zítra máme jedinou šanci.
Tak jste nikdy šanci neměli. Myslím to vážně, Darlene.
Tihle chlápci si nehrajou. I když chcete osvobodit svět,
lidi, pro který dělám, tohle sluníčkářství nezajímá.
A já tě naposledy varuju.
No tak.
Ty víš, co to pro mě znamená.
Prosím, promluv si s nimi.
Tetička Esther si tímhle vyléčila každou závislost. Lék proti průjmu,
citron a sůl kvůli elektrolytům, kapky proti rýmě.
- To je třetí sklenička. - Ještě sedm a budeš jako nový.
Já dojdu pro auto, dej pozor, aby to vypil.
- Díky. - V pohodě.
Zase tě zdravím. Dlouho jsme se... To, co děláme.
Chyběl jsi mi. Kde jsi byl? Odešel jsi ty, nebo já?
Možná to bylo obojí. Nebo ani jedno, to je fuk.
Vyděsily mě ty chvíle? Jistě. Démoni, pamatuješ?
Jednou mi ta akce bez přičinění uživatele podrazí nohy.
Ten kolotoč falešných vzestupů a pravých pádů se bude točit dál.
Démoni nikdy nepřestanou pracovat.
Vždycky jsou aktivní.
Svádějí, manipulují, vlastní nás.
A I když jsi se mnou, I když jsem tě stvořil, nic to neřeší.
Všichni se s nimi musíme poprat sami.
To nejlepší, v co můžeme doufat, jediný plus na tom všem je,
že když je překonáme, na druhý straně čekají známý tváře.