Steel Mountain. Dilema hackerilor.
Ce faci când o serie de date pe care vrei să le distrugi
sunt complet în afara reţelei?
DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Salut, Evil Corp. Noi suntem fsociety.
Omul zilei. Respectele mele.
Dark Army. Lucrează pentru oricine.
Am intrat
- Terorişti, Coreea de Nord, Iran, Rusia. - Mi-a ieşit albumul.
- Cumpără-mi CD-ul. - Are contul meu, Ollie.
Nu putem infecta reţeaua Allsafe din cauza asta.
Ne spui şi nouă planul? Cum stăm cu Steel Mountain?
Ştiu cum să distrug copiile de rezervă fără să arunc în aer conducta.
Ce fac oamenii normali când sunt atât de trişti? Se duc la familie şi prieteni.
Eu iau morfină.
Ia uite-o.
După toate căutările, răzuirile, şters praful, asta-i tot ce-a rămas.
O liniuţă.
Ultima liniuţă.
Consecinţa arestării lui Vera, întâlnirea dlui Robot, crearea ta,
tot ce s-a petrecut până acum, în acest moment...
Eu am ales asta.
Am ales toate astea.
Unităţile de stocare a datelor, cum e Steel Mountain, sunt de tip ITO-9.
Au temperatura cuprinsă între 16 şi 35˚C.
Oxid de fier pe banda magnetică, aderă de poliuretan cu un liant.
Dacă instalaţia de climatizare depăşeşte pragul de 35˚C,
adezivul poliuretanic se-nmoaie şi datele de pe bandă devin ilizibile.
Asta facem.
Instalarea acestei plăci în spatele unui termostat
ne permite să plantăm o portiţă asimetrică,
apoi să creăm o reţea VPN în reţeaua internă a Steel Mountain.
Toţi ştim ce-i Raspberry Pi. Care-i faza?
Vrea să spargă instalaţia de climatizare a Steel Mountain,
ca temperatura să crească suficient încât să distrugă toate benzile.
Crezi că asta lipită în spatele unui termostat face aşa ceva?
Cu software-ul potrivit şi creat special.
Încep să caut, să văd care-s termostatele cele mai accesibile.
Toate bune şi frumoase, dar tot trebuie să pătrundem în coşmelie.
Sunt în creierul munţilor Adirondack,
pe un teren de vreo 60 ha al unei mine de calcar părăsite.
Porţi de trei tone de oţel, păzite 24 din 24,
camere cu circuit închis şi oameni care le urmăresc.
Nu preferi s-o arunci în aer?
Ne e suficient un viciu în sistemul lor de securitate.
Locul ăsta e construit special ca să n-aibă aşa ceva.
Eu văd vreo şase plimbându-se pe-acolo.
Te simţi bine?
Ce naiba? Unde pleci?
Am terminat aici, nu-i aşa?
Cam aici a început sevrajul, mai ştii?
Ştiu. Mi-am încălcat propria regulă.
Dar n-am Suboxone.
Am în schimb: depresie clinică, anxietate socială,
o slujbă de zi, una de noapte, relaţii confuze,
oameni care se bazează pe mine,
să distrug cea mai mare corporaţie din lume.
Eu le-am ales pe toate.
Liniuţa asta a vrut să mă subjuge toată viaţa.
Biosintetizată într-un laborator din Mexic, ambalată ca o pastilă,
trimisă în State şi ambalată cu un logo,
taxată de guvern, furată de un gardian mituit,
vândută unui mafiot de-al lui Vera, revândută lui Shayla, iar apoi mie.
Are nevoie de mine, atât cât am şi eu nevoie de ea.
A fost predestinat ca fiecare alegere să mă aducă tot mai aproape de linia asta.
Linia asta.
Această ultimă linie.
Promit.
Azi va fi cea mai grea zi.
Dacă trec şi de următoarele, am scăpat.
Ce vrei?
Eu sunt. Deschide.
Te-aş fi scutit de deplasare, dar nu mă mai laşi să intru prin efracţie.
De ce-ai venit?
Romero ţi-a înţeles planul şi are nevoie de tot sprijinul tău.
- Bine. Să mergem. - Ce se-ntâmplă cu tine?
- Arăţi ca naiba. - N-am nimic.
Omule, planul ăsta n-o să meargă.
Cum aşa? De ce?
Eram în recunoaştere la Steel Mountain şi-am dat peste o problemă mare.
Evil Corp actualizează protocolul de securitate.
E mult exagerat, dar e legal.
Ţi-am spus deja că au vulnerabilităţi.
Ce se-ntâmplă după ce-i penetrăm în New York?
Mergem în excursie la Nashville, apoi în Colorado, apoi în San Jose
şi apoi la naiba-n Tallahassee.
Asta nu-i bine deloc.
E chiar nasol.
Copiază fizic toate datele şi apoi livrează copiile analoge.
Cinci copii redundante, ca nişte fortăreţe, prin toată ţara.
Poate, şi planul ăsta a fost de la început nesigur...
Poate intrăm în una, dar în toate, nicio şansă.
În clipa în care prăjim una din ele, îşi vor sigila toate instalaţiile.
Oricum o întorci, planul e mort în faşă.
- De unde ai asta? - Ce vrei să spui?
Încă suntem în reţeaua Evil Corp.
Fir-ar să fie!
La asta se referea Tyrell.
Ce-ai zis?
- Tyrell? Tyrell Wellick? - Da.
De când eşti tu prieten la cataramă cu directorul tehnic al Evil Corp?
Scrie aici că fac asta de la întâi aprilie.
Suntem abia în 29 martie.
Mai avem câteva zile. Avem timp.
Toate benzile lor sunt încă în clădirea din New York.
Asta înseamnă că plecăm azi acolo.
Nu suntem deloc pregătiţi.
Am descărcat deja pdf-urile necesare,
pentru planurile etajelor cu termostate.
Îmi mai trebuie planificare, dar pot face asta în maşină.
Cu puţin ajutor, controlez imediat reţeaua lor de supraveghere de date.
Porniţi voi la drum, iar Trenton mă ajută pe mine să termin distribuţia.
Ne vom grăbi. O poţi lua de pe serverul FTP imediat ce ajungi acolo.
Cu China cum stăm? Va trebui să dăm lovitura înainte de marţi.
Nu-ţi fă griji pentru China.
Vorbesc cu omul meu de la Dark Army imediat ce plecaţi.
Vorbeşti cu cea mai periculoasă echipă de hackeri din lume?
V-aţi prostit toţi şi v-aţi pierdut minţile.
Plănuim asta de luni de zile.
Şi-acum ne repezim, doar fiindcă a zis el aşa?
Planul ăsta e de rahat.
Planul va funcţiona.
Odată ajunşi acolo, mai trebuie să pregătesc şi manipularea socială.
În plus, habar n-avem cine va intra fizic acolo.
E planul meu. Intru eu.
Măi, omule, tu...
Poate că te poţi ascunde de ei, dar eu recunosc un drogat.
În starea în care eşti, n-o să faci nimic,
doar îţi verşi creierii sau o iei cuiva la mână pentru o doză.
Cum spuneai, peste trei zile, dintr-un Steel Mountain se fac cinci.
Şi asta-i rău pentru orice plan.
Ceva nu-i în regulă cu tipul ăsta.
Ne-a adus până aici.
Totuşi, nu-mi inspiră încredere.
Nu-i vorba de încredere aici.
Mersi, Mama.
- Ţine. - Bun.
Hai la tata.
Omule...
N-ai nimic de zis?
Ce să spun? Se pare că ştii ce faci.
Da, bine.
Nu e operaţiunea mea.
Ţi-am mai spus...
Tu eşti cheia întregii acţiuni.
Tu eşti singura forţă a naturii de-aici.
E o vorbă:
"Diavolul e cel mai puternic când te faci că nu-l vezi."
Ca un program care rulează muţeşte, în timp ce noi suntem ocupaţi cu altele.
Li se spune demoni.
Acţionează fără să necesite interacţiune.
Monitorizează, consemnează date, notifică.
Instincte primare, amintiri reprimate, obiceiuri neconştientizate,
sunt mereu acolo, mereu active.
Putem încerca să fim corecţi sau buni,
putem încerca să schimbăm ceva, dar asta-i o minciună.
Pentru că intenţiile nu contează.
Nu ele ne conduc, ci demonii.
Iar eu am mai mulţi decât oricine.
Trebuie să mă odihnesc puţin. O să fiu în regulă.
Vezi să nu! Peste câteva ore îţi vei dori să te simţi ca acum.
Stai să-nceapă convulsiile.
Dureri atroce în tot corpul.
- Apoi... - Hipersensibilitate la lumină şi sunet.
Apoi o paranoia copleşitoare urmată de cele mai adânci depresii.
Simptomele ar putea persista vreo două săptămâni, dacă rezist atât.
Da, ştiu ce m-aşteaptă.
N-o să fii bun de nimic până când nu scapi de asta.
Arde.
Nu fi supărat pe mine. Ştiu c-am greşit, dar sunt pe cale să schimb lumea.
Sunt pe cale să schimb lumea.
Fir-ar...
Aşa-mi place să fiu trezit dimineaţa.
La naiba cu cafeaua şi micul dejun în pat. Dacă primul lucru pe care-l văd zilnic
e funduleţul tău drăguţ, aş fi cel mai fericit om din oraş.
- Pleci undeva, iubire? - Da.
Iau dejunul cu tata, în oraş.
Ce? Eu voiam să te scot în oraş la dejun.
Ştiu că lucrurile sunt în regulă între noi, acum,
dar n-o să mă culc pe-o ureche.
O să te scot în oraş, la masă şi vinuţ,
până când o să simt că m-ai iertat.
Poate facem ceva diseară?
- Perfect. - Bine.
Hei, bună!
Elliot e prin zonă? I-am scris mesaj, dar nu mi-a răspuns.
E plecat toată ziua, de asta-s de serviciu cu Flipper.
- Unde e? - Habar n-am.
Nu-l întreb detalii,
pentru că oricum îmi spune doar ce vrea.
- Aşa-i. - Îi spun că I-ai căutat.
Vii cu noi la plimbare?
Flipper adoră să facă pipi cu public.
Da, desigur. Merg spre metrou, oricum.
N-avem un traseu stabilit.
Mergem încotro ne duc paşii.
Hai, până nu face pe ea.
Poate că a fost totul intenţionat.
Subconştientul meu, lucrând în fundal,
mă face să mă îndoiesc de ce I-am făcut pe alţii să creadă,
transformându-mă în însăşi teama de a fi un...
- Balastu' dracului. - Las' că-şi revine la noapte.
- Avem ziua de mâine. - Asta-l va ţine o săptămână.
Refuz să pierd timpul ca asistentă. Trebuie să ne reorganizăm,
- ...să facem un plan B. - Rabbit e în sistemul de administrare.
- Trimite-i un vaccin gripal. - Rabbit, vaccin gripal, răspundeţi.
Rabbit se duplică până supraîncarcă un fişier şi se răspândeşte ca un cancer.
- Cancer? - Hacker de Hollywood, pe naiba.
Sunt în branşă de 27 de ani.
Niciodată n-am dat peste un virus desen-animat-cântător.
Încă n-am navigat printr-un fişier director, gen Tron City.
Pun pariu că un scenarist munceşte acum din greu la un serial
care va da peste cap ideea despre hackeri a acestei generaţii.
Puteai să mi-o ceri, cleptomano.
Am actualizat FTP-ul.
- Toate fişierele-s actualizate. - Vreo veste de pe drum?
Au trecut 24 de ore întregi. Unde-ar putea fi?
Ai vreun Advil?
- Bănuiesc că n-ai dat de ei. - Nu.
Poate că planul era prea ambiţios.
Aşteptăm să se întoarcă şi ceilalţi şi reevaluăm situaţia.
Să stăm neajutoraţi până ne prăjim complet?
- Nu-i pe gustul meu. - Chiar dacă sparg Steel Mountain,
trebuie să lovim simultan şi centrele de date din China.
Dacă Dark Army nu cooperează, nu prea mai avem ce face.
O, Doamne!
La naiba!
Am şi uitat că-i duminică. Ştiu unde-l găsesc pe tipul me...
E înţelept ce faci? Ăia nu-s renumiţi pentru cât de înţelegători sunt.
- Dacă voia să ia legătura... - Dar ce vreau eu contează?
- Vin cu tine. - Nu, mersi.
Stai pe-aici şi aşteaptă-i pe băieţi să-l transfere.
Ia, Trenton.
Ţine.
- Ce-i asta? - Hai, că-s ultimele două.
- E Ecstasy? - Nu, e claritate.
Te ajută să vezi dincolo de ceea ce te trage înapoi.
Nu vreau să fiu nepoliticoasă, dar nu iau droguri.
- Am... fumat iarbă. - Ţi-am dat-o, n-o iau înapoi.
Nu vrei să ştii cum stai?
Eu, când trec printr-o chestie, am nevoie doar să...
Să uit de ea o vreme.
Hai.
Îţi arde de apă minerală, acum?
Dacă nu mi-ai purta eşarfa, te-aş pocni.
Ar trebui să plecăm.
Ai încredere. E aici în fiecare duminică.
Apare el.
Iisuse, ce ne facem?
Îl lăsăm la un spital şi venim cu alt plan de acţiune.
- Asta-i singura opţiune. - Nu. Fără spital.
Atunci ne cărăm. Dă-o încolo.
Chiar tu spui mereu că în orice revoluţie sunt victime.
Contează doar rezultatul final. N-avem timp să cărăm balast.
Vrei să pleci? Pleacă.
La naiba cu asta!
Am nevoie de o doză. Mi-ar fi mai bine.
- Cât să trecem de asta. - Nu te pot lăsa să iei.
Una singură, cât să mă pun pe picioare.
N-avem timp. Trebuie s-o facem acum.
O doză.
Haide.
Să mergem.
Fii amabil!
Cauţi ceva?
Are nevoie de o mână de ajutor.
El poate să intre, dar doar el.
Nu se poate. Trebuie să intru cu el.
Doar dacă iei şi tu.
Altminteri, intră singur.
Ţine.
Treizeci.
Omu' dinăuntru o să-ţi dea ce-ţi trebuie.
Asta, dacă nu te omoară.
Cum ai terminat, te şi cari.
Nu te uiţi la nimeni, nu vorbeşti cu nimeni.
Lei ce-ţi trebuie şi ieşi.
Ai înţeles?
Dă din cap dacă ai înţeles.
Vrei?
Hei!
Ochiosule.
E-n regulă, omule.
- Dă-i drumu'. - Am nevoie... de morfină.
- Pastile? - Nu, omule.
Numai de asta avem.
E mai bună.
Crede-mă.
E bine?
Aşa, vezi?
Te-ajut.
O să fie bine.
Te ajut.
...181 cu 55.
Şi...
Am decăzut atât de mult?
Oare ce crezi despre mine?
E primăvară? An electoral?
Să hibernez?
Ne-am cunoscut cumva?
Credem în bani.
Nu, eu am creat...
Opreşte-te.
Nu-mi pot controla gândurile.
Am nevoie de asta.
Ştiu, am promis c-a fost ultima linie, dar...
Închide ochii.
Opreşte-te!
Tu...
Hai să plecăm.
Miercuri, joi şi vineri,
prognoza meteo pentru zona tristatală.
Cer înnorat acum, dar preponderent soare până joi,
cu temperaturi cuprinse între 29-32˚C.
Umiditatea va fi uşor neplăcută...
Dragi fraţi şi surori, e timpul să vă deschideţi ochii.
Dacă încă nu v-aţi trezit la realitatea
profitorilor şi a înrobirii,
sper să vă daţi seama că nu aveţi timp de pierdut.
Guvernele lumii
şi stăpânii lor corporatişti nu vor ca noi să vorbim.
De ce? Pentru că noi dezvăluim adevăruri.
Expunem ticăloşi.
Exorcizăm demoni.
Cetăţeni ai lumii, suntem aici ca să vă ajutăm.
Dacă aveţi interesul să vă treziţi din adormire,
să vă recăpătaţi memoria deteriorată sau furată,
suntem aici pentru voi.
Vă asigurăm spatele.
Suntem fsociety.
Ce deschide asta?
Îţi aparţine, de-acum.
Fabricată în Orient.
Făcută special pentru capul tău.
Acum, găseşte-ţi monstrul şi returnează cheia.
Dar mai întâi, un mesaj de la stăpânii noştri corporatişti.
Dacă ne vedeţi emblema, puteţi sta liniştiţi,
pentru că aveţi cea mai bună mâncare, îmbrăcăminte, locuinţe, transport,
igienă personală, electronice şi tot ce se poate cumpăra cu bani.
404 FAMILIA ANDERSON
Eroare 404 Nu a fost găsit
Bună.
Bună, prietene.
Nu suntem prieteni.
Ştii ce s-a întâmplat cu casa aceea?
Mai întâi, spune-mi care e monstrul tău.
Ţi-a scăpat asta.
Nu fi atât de timid.
Hai, apropie-te.
E neliniştitor, ştiu.
Să stai la taclale cu peştişorul tău luptător.
Dar timpul înseamnă bani, Elliot.
Ai nevoie de ceva?
Ai nevoie să-ţi schimb apa?
Când trăieşti într-un acvariu, noţiunea de schimbare nu există.
Mi-am petrecut toată viaţa în chestia asta.
Toată lumea mea e pe măsuţa ta din colţ.
Mă uit în jur: aceleaşi chestii, altă zi.
Luminile, mobila, până şi sunetele.
Mereu aceleaşi.
E ca un ciclu.
Şi nu se opreşte decât odată cu viaţa mea.
Lumea asta m-a surmenat.
Ce pot să fac? Vreau să te ajut.
E chiar evident.
Un singur lucru poţi face pentru un prieten dintr-un acvariu.
Ce anume?
Mută-mă la geam, la naiba!
Allsafe. Cu ce vă pot fi de folos?
Angela, el e prietenul me...
Ştiu. Şi e delicios.
Gustă.
Mănâncă asta. Deschide gura.
E iute ca naiba, deci mănâncă cu grijă.
Faimoasa plăcintă de zmeură a lui tata.
Da. Da!
Da, Elliot. Vreau.
Da, Eliot.
Da.
Felicitări.
IEŞIRE FUMATUL INTERZIS
Celor dinăuntru...
le-am spus ce-şi doreau să audă.
N-ai s-o faci, nu-i aşa?
Nu vei schimba lumea.
Normal. Te-ai născut abia acum o lună.
Ţi-e teamă.
Ţi-e teamă de monstrul tău.
Măcar ştii ce e?
Nu mi se potriveşte.
De ce nu?
Nu-i evident?
Tu nu eşti Elliot. Tu eşti...
E cineva?
Tot singur sunt?
Asta e faţa singurului meu prieten?
Tu eşti monstrul meu?
Sunt aici.
Eşti singur.
Au plecat cu toţii.
Sunt singur.
Ba nu eşti singur.
Nu plec nicăieri, puştiule.
Suntem împreună până la capăt.
Mai bine plimbă-te. Nu eşti bună la balet.
Ce? Du-te naibii, tinerico.
Fac plié cu cei mai buni dansatori.
Când nu stau la taste,
îmi învăţ colegii figuri din astea.
O, Doamne.
- Ai fost pe fază. - Da.
Îmi pare rău că n-a venit.
Haide să plecăm.
Sunt un pericol pentru societate!
Ce e?
- Unde pleci? - El e.
Dă telefonul! Acum!
Hai odată!
De ce-s încă ameţită?
Trebuie să ajung la muncă în patru ore.
O să-mi lipsească mult treaba asta.
Şi cum o să-ţi câştigi existenţa?
O să fiu o chelneriţă focoasă.
Dar eu...
Mulţumesc. Mă bucur că ţi-a plăcut.
Bine că am mai dat o reprezentaţie înainte să mă fac corporatistă.
- Nu-ţi faci griji? - În legătură cu ce?
Eu mereu îmi fac griji înainte să încep un job no...
Categoric nu-mi fac griji.
Grijile sunt pierdere de timp. N-a mers o slujbă, găsesc alta.
Asta-i tot.
Tu-ţi faci multe griji, nu-i aşa?
Da.
Uită-te în oglindă.
Aşa.
O vezi pe tipa aia mişto?
E singura persoană pentru care să-ţi faci griji.
Îţi dai seama ce greu am dat de tine?
Treci aici.
Calmează-te.
Du-te naibii, măgarule.
Ia uite-o.
Raza de soare din vidul negru al existenţei mele.
E poetic.
Dar nu-ţi ceri scuze.
Nu-mi cer scuze pentru nimic.
Fiindcă ţi-am dat papucii. D-aia.
Începi să mă calci pe nervi. Scuze că am vrut să-mi petrec viaţa cu tine.
- Ce monstru sunt. - Se-ntâmplă, Cisco.
Trebuie s-o facem mâine. E singura noastră şansă.
Înseamnă că n-aţi avut niciuna.
Vorbesc serios, Darlene.
Tipii ăştia nu se joacă.
Ce crezi tu că faci, că eliberezi lumea, masele...
Cei pentru care lucrez nu-s motivaţi de rahaturi din astea.
Te previn pentru ultima dată.
Haide.
Ştii cât de mult înseamnă asta pentru mine.
Te rog.
Vorbeşte cu ei.
Mătuşa mea Esther s-a vindecat de toate viciile cu asta.
Lichid antidiareic pentru... ştii tu.
Lămâie şi sare pentru electroliţi, un decongestionant nazal.
- E a treia. - Încă şapte şi eşti ca no...
Mă duc să trag duba în faţă. Vezi să bea aia în continuare.
- Mulţumesc. - Bine.
Bună, din no...
De mult nu ne-am mai...
Ce-om fi făcut noi acolo.
Mi-ai lipsit.
Unde-ai plecat?
Tu ai plecat sau eu?
Poate că amândoi.
Sau niciunul.
Nu contează.
Dacă mă sperie momentele de speranţă?
Desigur.
Demonii, mai ştii?
La un moment dat
o acţiune fără interacţiune mă va da gata.
Caruselul falsului suiş şi adevăratului coborâş va continua.
Asta ştiu precis.
Demonii nu se opresc din lucru.
Sunt mereu activi.
Seduc.
Manipulează.
Ne deţin.
Şi, deşi eşti cu mine,
deşi eu te-am creat, asta nu contează deloc.
Trebuie să le facem faţă singuri.
Tot ce putem spera, singura rază de soare
e că atunci când răzbim, găsim câteva chipuri familiare,
aşteptându-ne dincolo.
Traducerea: Delia Bogdan